24 



L. B. STENEBSEN. 



[No. 12, 



laa ujuep cjtoocv xr^v xocXou^svtjv PaatXetov, som utvivlsomt bliver 

 at søge paa Vestsiden af Torvet (ovenfor Side 11)? Jo, han 

 tager vizkg i Betydningen „ ovenover" og forudsætter, at Konge- 

 hallens Faqade vendte mod den sydlige Del af Torvet; saaledes 

 mener han, kunde nok hine to Templer over Sydost-Hjørnet af 

 Torvet siges at lige urcsp crcoav gacj&siov. At denne Forklaring 

 er i høieste Grad tvungen og usandsynlig, vil vistnok enhver 

 indrømme. 1 Det er dog alt andet end rimeligt, at naar Konge- 

 hallen laa paa Torvets Vestside med „Theseion"-Høiden bag 

 eller „over" sig, Pausanias da skulde sige om et Tempel paa en 

 Terrasse over det modsatte Hjerne af Torvet, at dette Tempel 

 laa „over Kongehallen". End besynderligere vilde nu en saadan 

 Udtryksmaade blive, om — som Milchhofer antager, og som jeg 

 tror, er rigtigt — Stoa Poikile har ligget paa østsiden af Torvets 

 sydlige Del. 



Milchhbfers topografiske Ordning fører desuden til en anden 



1 Milchhofer siger selv S. 166, at han fremsætter sin Anskuelse „mit aller 

 Reserve"; men han henholder sig dog temmelig decideret til den ved Bestem- 

 melsen af Kolonos Agoraios's Beliggenhed. — Han fremholder desuden, at. 

 ved hans Ordning kommer der fuldstændig Kontinuitet i Pausanias's Torv- 

 Periegese, idet Paus. c. 14, 6 efter „Enneakrunos-Episoden" fortsætter Be- 

 skrivelsen af Torvet og dets nærmeste Omgivelser ved dettes Sydost-Hjørne, 

 hvor han c. 8, 6 har forladt det efter Omtalen af Tyranmorderne, hvis Plads 

 Milchhofer vistnok ansættér rigtig. Dette kunde være vel nok, hvis ikke 

 andre Ting med Bestemthed talte derimod (se Texten). Pausanias's Periegese 

 kræver heller ikke den Kontinuitet, som Milchhofer antager. Man kan 

 ligesaa godt tænke sig, at Paus. efter hin Afbrydelse gjenoptager Torv- 

 Beskrivelsen ved det Punkt, hvor han begyndte den, nemlig ved Stoa Basi- 

 leios. (Forsøgene paa at bringe Kontinuitet tilveie hos Pausanias ved at 

 gjøre Kallirrhoe og Enneakrunos til to forskjellige Kilder anser jeg med 

 Wachsmuth 1. c. S. 174 og Milchhofer 1. c. S. 185 f. for mislykkede). — 

 Milchhofer er af den Mening, at Pausanias „Melite iiberhaupt nicht 

 beriicksichtigt hat, wenn nicht etwa der Areiopag und dessen nåchste 

 Umgebung dazu gehorte" (S. 171). Uagtet han ikke omtaler dette i For- 

 bindelse med Spørgsmaalet om Kolonos Agoraios's Beliggenhed, har det 

 vistnok været en for ham medvirkende Grund til at rykke Kolon. Agor. med 

 de af Paus. nævnte Templer Hefaisteion og Afrodision bort fra „Theseion"- 

 Høiden, som han, aldeles medrette, anser for en Del af Melite (S. 150). Men 

 den Anskuelse, at Pausanias ganske skulde have forbigaaet Melite, er ingen- 

 lunde bevist. Skal denne Anskuelse hævdes, fører det til Vanskeligheder, 

 som enten slet ikke eller kun tvungent lade sig bortforklare (se Texten) ; 

 desuden er det langtfra sikkert, at Museion, som Pausanias omtaler c. 25, 7, 

 ikke har hørt til Melite. 



