1885.] 



OM DØDSBOGENS TITEL PEE M HRU. 



3 



3 - Sif^ P er med Personen med Fingeren til Munden 

 som Determinativ betegner at træde frem eller lade træde 

 frem fra Munden eller ogsaa det, som er traadt frem fra 

 Munden, betyder felgelig som Verbum prononcer des paroles 

 og som Substantiv Tale, discours. 



4. ^=f^- — a per med Armen som Determinativ, træde 

 frem med Armen, være færdig, rede med Armen, d. e. modig, 

 tapper, brave. 



5. O per med Hjertet som Determinativ, træde frem 

 med Hjertet, d. e. være heftig, voldsom, emporté, violent. 



6. q per med Solen som Determinativ betegner den 

 Tid, da Græsset og Kornet spirer, træder frem d. e. Vin- 

 ter, Th i v er, da Spiretiden i Ægypten svarer til, hvad vi i 

 Europa kalder Vinter. 1 



I Koptisk forekommer Ordet i flere lignende Betydninger, 

 der alle paa samme Maade kan afledes af Grundbetydningen 

 træde frem, saasom: 



lippe oriri, nasci; 



nejpe ortus est; 



nipe germinatio; 



nejpe e&o7\ effulgere. 



Man ser, at der er god Grund til at tillægge det ægyptiske 

 Ord Grundbetydningen træde frem, komme tilsyne. 



1 Jeg vil ikke undlade at henlede Opmærksomheden paa de figurative eller 

 ideografiske Determinativer, der væsentlig modificerer den i Roden per lig- 

 gende Grundbetydning; thi det var jo muligt, at disse i den ægyptiske Skrift 

 saa almindelige Determinativer kunde yde et lidet Bidrag til Løsningen af 

 Spørgsmaalet om Rodudvidelse og Roddeterminativer (Wurzelerweiterung und 

 "VVurzeldeterminative), hvorom der er saamegen Tale blandt etymologiserende 

 og sprogsaramenlignende Forskere (se f. Ex. Fri. Delitzsch, Studien ilber 

 indoger.-semit. Wur zelverwandtschaft, S. 33, 70 ff). Ialfald vil 

 man forhaabentlig komme til at give Dr. Abel Ret, naar han i sin nylig 

 udkomne Bog (Einleitung in ein ågy p tis c h - s em i t i sch-i n d o euro- 

 påisches Wurzelworterbuch, S. 9 og 24) hævder det ægyptiske Sprogs 

 overordentlige Betydning for den sammenlignende Sprogforskning, da det 

 saavel i Tid som i Form er betydelig ældre end noget andet os bekjendt 

 Sprog, maaske dog med Undtagelse af det sumerisk-akkadiske i Euphrat- 

 dalen. 



1* 



