2 



WORM-MULLER OG J. FR. SCHROETER. 



[Xo. 18. 



Tale, vil nemlig Bortskaffelsen af en vis Mængde Sukker for- 

 mindske Vægtfylden desto mindre, jo større Mængden af andre 

 faste Stoffe i Urinen og dermed dennes Vægtfylde er, og omvendt, 

 medens ifelge Principet, saaledes som Forfatterne have anvendt 

 det, Bortskaffelsen af en vis Mængde Sukker altid skulde betinge 



den samme Vægtfyldeformindskelse Dette Moment vil altsaa 



ved de heromkandlede Undersogelser bidrage til at gjøre Koeffi- 

 cienten større ved de høiere Vægtfyldegrader. Paa den anden 

 Side vil det være ligesaa let at vise, at en Forøgelse af Urinens 

 Vægtfylde ved Sukkerprocentens Stigen omvendt vil bidrage til 

 at gjøre Koefficienten mindre ved de høiere Vægtfyldegrader. 

 Undersøger man nu, hvorvidt disse Forhold gjør sig gjældende i 

 Forfatternes Forsøgsrækker, saa finde vi i Eegelen ikke den 

 ringeste Antydning deraf. De have hver for sig beregnet Koeffi- 

 cienten som en konstant Størrelse, der passer lige godt ved de 

 høieste Sukkerprocenter og de laveste, ved de høieste Vægtfylde- 

 grader og de laveste. Boberts har saaledes 27 sammenlignende 

 Undersogelser af Urinprøver med en Sukkermængde af fra 11.36 

 til 0.59; han bestemte Koefficienten til 230, som gav Feil, der 

 kun varierede mellem 0.22 og 0.01%; ved 11.36% Sukker gav 

 Koefficienten en Feil paa 0.09 % og ved 0.59 % Sukker en Feil 

 paa 0.11 %• — Manassein bestemte Koefficienten til 219, og 

 den gav i 12 Forsøg med Urinprøver, hvis Sukkermængde 

 varierede mellem 6.4 og 4.2 %, en Middelfeil paa kun 0.038 %• 

 — Anhveiler og Breidenbend have . . . ved forskjellige For- 

 søgsrækker f undet 2 forskjellige Koefficienter, den ene paa 

 263 og den anden paa 218, altsaa en meget betydelig For- 

 skjel; men ikke desto mindre passer den i hver enkelt For- 

 søgsrække fundne Multiplikator ligesaa fortræffeligt i denne 

 enkelte Forsøgsrække, som de af Boberts og Manassein bestemte 

 Koefficienter passe for deres Forsogsresultater, med andre Ord, 

 Eesultaterne afvige kim med en forsvindende Differents fra de 

 ved Titreringerne vundne Resultater. 



Betragter man imidlertid Forholdene lidt nærmere, vil det 

 vise sig aldeles uforstaaeligt, hvorledes (Forsøgenes Stringens 

 i kemisk Henseende forudsat) de sidste forskjellige Vær dier for 



