1885.] 



PERIODICITETENS BETYDNING. 



3 



denne svarende stor Fordøielsesvirksomhed forener der sig en 

 sammenlignelsesvis stor Regelmæssighed i Ernæringsprocessens 

 Rhythme, ligesom i Rhythmen af Arbeide og Hvile; thi det 

 hurtige Forbrug, som indtræder ved hurtig Pulsation og Re- 

 spiration, nødvendiggjør en temmelig regelbunden Tilførsel af 

 Næring" o. s. v. Det Samme gjælder, naar vi gaa over til at 

 betragte Menneskene. „Saaledes er det og", siger han, „naar 

 vi stige fra vilde til civiliserede Mennesker og fra de laveste 

 blandt de civiliserede til de høieste. Rhythmen af ydre Hand- 

 linger, som udfordres for at opretholde Rhythmen af indre Hand- 

 linger, bliver paa engang mere indviklet og mere fuldstændig, 

 idet den sætter den i en bedre bevægelig Ligevægt. De Uregel- 

 mæssigheder, som de Existentsvilkaar, under hvilke det primitive 

 Menneske lever, medføre, foraarsage stadigt store Afvigelser fra 

 denne Ligevægts Middelstand — store Oscillationer, hvoraf følger 

 Ufuldkommelighed deri for den nærværende Tid og senere hen 

 en fortidlig Omstyrtelse af Existentsen. Hos saadanne Menne- 

 sker, hvis Opførsel vi kalde slet, foraarsages talrige Forstyrrelser 

 i Ligevægtsforholdet ved de Excesser, som karakterisere et Levnet, 

 hvori Periodiciteten ofte bliver af brudt ; og den sædvanlige Følge 

 er, at, da de indre Virksomhedsytringers Rhythme ofte bringes 

 i Uorden, Ligevægtstilstanden, som derved i tilsvarende Grad 

 bliver en ufuldkommen, i Almindelighed bliver af kortere Varig- 

 hed. En Person derimod, hos hvilken det Modsatte linder Sted, 

 er en saadan, hos hvem der kan danne sig en bevægelig Lige- 

 vægtstilstand, som paa engang er rig og langvarig." Andetsteds, 

 navnlig i niende Kapitel § 61, paaviser han, hvorledes denne 

 Fuldkommengjørelse i Periodicitet, eftersom Mennesket naar en 

 høiere Kultur, ikke blot gjælder den enkelte Person, men ogsaa 

 Samfundet. Han sammenligner her Menneskene i et Samfund 

 med Molekylerne i et Legeme, hvilke efter en nyere physikalsk 

 Theori skulle befinde sig i en rhythmisk Bevægelse. For at et 

 physisk Legeme skal beståa, maa dets Molekyler være saaledes 

 forbundne, at deres respektive Svingninger ikke indbyrdes for- 

 trædige hverandre. Jo uregelmæssigere enhver Molekyls egen 

 Rhythme er, des lettere ere de andre Molekyler udsatte for at 



