4 



E. F. B. HORN. 



[No. 20. 



forstyrres i deres Bevægelser. Stiger denne indre Forstyrrelse 

 til en vis Grad, kan Sammenholdet briste. Hos alle lavere 

 Folkeslag mærker man denne Spredhed i Samholdet, idelige Op- 

 løsninger, Itubristninger, Eevolutioner og Krige indenfra og uden- 

 fra. ligesom naar Molekylerne i et Legeme komme i Kollision. 

 I de heiere, kultiverte Samfundslag derimod vil mere og mere 

 den Periodicitet, som gjer sig gjældende i den Enkeltes Liv, 

 medføre en Respekt for Andres Periodicitet. Herpaa beror 

 Harmonien, den gjensidige Udfyldning, det fælles Arbeide efter 

 Principet for Enheden i Arbeidets Fordeling o. s. v. 



Den Metaphysik, som ligger til Grund for en saadan gjen- 

 nemført Periodicitet paa alle Felter, er let at paavise. Den 

 bestaar nemlig deri, at Skabningen som færdig og fuldendt 

 udgjør et System af Vexelvirksomheder, hvis enkelte Stoffe eller 

 Faktorer hverken forøges eller formindskes, en Grundsætning, 

 der jo er stærkt betonet af alle Positivister. Den samlede Ver- 

 den vil saaledes udgjøre et System af Muligheder, der, naar det 

 hele System er gjennemløbet, fornyes; og Processen, Rækken 

 begynder da forfra. Thi er Mulighedernes Eække engang af- 

 sluttet, saa kan man ikke befrygte nogen Forstyrrelse. Ogsaa 

 i de enkelte Dannelser afspeiler dette Totale sig mikrokosmisk. 

 Ere alle Muligheder paa et Felt forbrugte, saa begynde Eæk- 

 kerne paany 1 . Vi behøve kun at tænke paa Dobbeltstjernerne. 

 Disse bevæge sig om hinanden i en evig Ehythmus. Er der 

 flere Stjerner, bliver Rhythmen kun mere kompliceret. Er nu 

 den hele Stjernemængde engang fra evige Tider færdig, saa vil 

 der ingen Forstyrrelse indtræde i Ehythmen. Sæt derimod, at 

 en vakker Dag en ny Stjerne blev skabt eller en tidligere blev 

 til Ingenting. Dette vilde bevirke en gjennemgribende Forstyr- 



1 I Korthed kan dette bestemmes saaledes: Sæt, der gives 2 Existentser, A og 

 B, hvilke i en Henseende ere samvirkende, i en anden modsatte. Have de 

 nu en Tid virket sammen, hvorved det Fælles hos dem er bleven aktuelt, saa 

 frigjøres derved det andet Moment, der tidligere har været latent, nemlig 

 deres indbyrdes Modsætning. Denne bliver da aktuel og overvinder det tid- 

 ligere Moment o. s. v. i det Uendelige. Herpaa beror Elektricitetsbevægel- 

 ser, Attraktion og Repulsion, Himmellegemernes Rhythmer, Pendelsvingninger, 

 i det sociale Liv: Produktions-Konsumtionsperioder, Prisernes Opgang og 

 Nedgang m. m. 



