1885.] 



PERTODICITETENS BETYDNING. 



7 



mindst mulige Offer, søge ligeledes de gode Borgere at lette de 

 slettes Udvikling til Kulturmennesker o. s. v. Saaledes bliver 

 da Statsoekonomien, hvad den vistnok tildels er, et Slags Maxi- 

 mums- og Minimums-Beregning, der ligeledes tilkjendegiver den 

 gjennemgaaende mekaniske Charakter i hele denne Maade at 

 tænke og philosophere paa. — Men vi se tillige den Selvmod- 

 sigelse, som neppe kan undgaaes, hvor Synsmaaden er saa helt 

 igjennem mekanisk. 



Selvmodsigelsen, som man maaske allerede har observeret, 

 er denne: Først siger han, at al Evolution — ialfald i den 

 nuværende Verdensperiode — stræber mod et moving eqvilibrium. 

 Denne bevægelige Ligevægt er altsaa Endemaalet. Alligevel 

 maa det være klart, at hvis dette Maal virkelig kunde naaes, 

 hvad forevrigt af andre Grunde maa være en Umulighed, saa 

 vilde Ligevægten ikke længere blive bevægelig, men en ded; 

 ialfald vilde der indtræde en mat og hendøende Pulsation, der 

 snarere minder om de laveste end om de høieste Dyreorganismer. 

 Spencers Ideal er f. Ex. det, at al Krig skal ophøre. Sæt nu, 

 dette Maal naaedes, saa vilde sandsynligvis paa Grund af Men- 

 neskenes Natur en større Søvnighed og Magelighed efterhaanden 

 indtræde. Den evige Fred bevirker rimeligvis et saadant Re- 

 sultat. Det er netop, som vi saa, Kampen mellem Egoismen og 

 Altruismen, som giver Spænding eller Udslag af Pendelen, medens 

 Foreningen mellem dem giver Nedslag. Overhovedet maa der 

 være Levninger af Raahed, Barbari, Ukultur, Uvidenhed og Dum- 

 hed, for at Kulturen kan komme i frisk Aktion, da den ellers 

 ikke faar noget Synderligt at gjøre, ialfald ikke noget Klække- 

 ligt. I alle Tilfælde maa der dog, som sagt, i Samfundet være 

 en Mængde Bern at opdrage, hvis der skal være tilstrækkeligt 

 Liv, Studium og Arbeide. Men Børnene have jo netop ikke 

 naaet frem til fuldt udviklet Ehythmus. De ere jo at regne for 

 vilde eller halvvilde Mennesker. — Her have vi altsaa den Selv- 

 modsigelse, at Verden tenderer mod en fuldkommen Ligevægt, 

 som vi maa bede Vorherre bevare os fra nogensinde at naa. 

 Selve Ufuldkommenheden og Sletheden, det Vilde og Urhythmiske 

 er et integrerende Led i Fuldkommenheden og den sande Rhyth- 



