E. F. B. HORN. 



[No. 20. 



mus. — Hvorledes skal denne Modsigelse leses? Jeg skal søge 

 i Korthed at besvare dette Spørgsmaal. 



Endskjønt Spencer fra sit agnostiske Standpunkt vogter sig 

 for enhver positiv Udtalelse om, hvad Eum, Tid, Materie og 

 Kraft egentlig er for Noget, hvorledes de opstaa m. m., saa er 

 det dog neppe rigtigt, naar han betragter hele Omverdenen i 

 denne sin Udvorteshed som fuldt ud objektiv. Dette er 

 uvidenskabeligt, da jo Omverdenen slet ikke umiddelbart og fra 

 først af foreligger anderledes end som en Mangfoldighed af 

 Fornemmelser, altsaa som noget i vor Aand eller vort Indre 

 Værende. Naar vi alligevel betragte den som noget udenfor os 

 bestaaende, da sker dette ifølge en Slutning, hvis Rigtighed 

 maa prøves. Viser det sig nu efter en saadan Prøvelse, at 

 Omverdenen i en vis Forstand virkelig er noget Udvortes, saa 

 kan dette dog ikke tåges i fuld, absolut Betydning. Det op- 

 rindelige Forhold, at Stoffet dog fra først af har været i Aanden, 

 eller m. a. 0. at Verden oprindelig har existeret som et Kom- 

 plex af Ideer i Gud, vil dog aldrig tilintetgjøres 1 . Vi komme 

 til et Resultat, som for nærværende Oiemed ikkun behøves at 

 formes saaledes, at Verden tildels eller i en vis Forstand er 

 udenfor Aanden eller Guddommen, tildels og i en anden Forstand 

 udenfor Gud og Gud altsaa tillige i Verden. Forsaavidt vi nu 

 tænke paa den ene Side af Sagen, at Verden er en fra Gud 

 udskilt, af ham sat og saaledes i sig afsluttet Existentsmasse, 

 vil den blive en „alter Deus", der afspeiler Guddommen, det 

 Absolute, i den storartede Rhythmus, som gjør sig gjældende. 

 Verden er da en Totalitet, der hverken aftager eller tiltager i 

 Mængde, Vægt eller noget andet kvantitativt Forhold. Thi 

 gjorde den dette, saa var den jo ikke i sig fuldkommen eller 

 afsluttet. Herpaa beror da hele den positivistiske Theori om 

 Kræfternes Utabelighed m. m. Periodiciteten er da her ikke 



1 Det er fra philosophisk Synspunkt snarere sandsynligt, at en saadan af G-ud- 

 dommea villet og sat Omverden pludseligt afbrydes midt under sit periodiske 

 Forløb. Ialfald er en saadan Tanke om en Verdens Ende svarende til Tan- 

 ken om en Verdens Begyndelse og giver en fornuftigere Mening end Spencers 

 fortvivlede slette Uendelighed af Perioder. 



