1885]. 



BYG AALEN. 



5 



stige Farvningsinidler end de med Hudporer forsynede, hvad 

 der ogsaa har vist sig at være i boi Grad Tilfældet med den 

 her omhandlede Art. 



Æggene, der som nævnt ofte forefindes i meget stort Antal 

 i [Gallernes Indre, har det hos Anguilluliderne sædvanlige Ud- 

 seende; de er af en aflang oval Form, lidt fladtrykte fra Siderne 

 eller i enkelte Tilfælde en Smule konvexe paa den ene Side og 

 tilsvarende konkave paa den anden, dels lige tykke i begge En- 

 der, dels lidt tykkere i den ene Ende. Længden er gjennem- 

 snitlig 0,085—0,090 mm., Bredden omkring 0,035 mm , men begge 

 Maal er temmelig variable. De tindes som nævnt samtidigt i 

 heist forskjellige Udviklingsstadier, saaledes at man gjennem det 

 glasklare Hylster med Lethed kan forfelge det oprindeligt ens- 

 artet kornede Protoplasma-Indholds successive Omdannelse gjen- 

 nem Furingsprocesserne til et først kortere og tykkere, enkelt 

 sammenbeiet Embryo med træge Bevægelser og sluttelig til en 

 lang og flerdobbelt sammenrullet, slank og smidig Orm, der bevæ- 

 ger sig med stor Livlighed glidende rundt i Ægget og soger at 

 befri sig ved at sprænge det tynde, glasklare Æggeskal (sign. 

 figg. 2—6). Selve Sprængningsprocessen har jeg ogsaa iagttaget 

 under Mikroskopet; Skallet brister herunder i den ene Ende, og 

 den nyklækkede lille Orm skynder sig ud af sit Fængsel, for 

 under livlige aallignende Bevægelser at boltre sig rundt mellem 

 sine Kammerater (fig. 7) 1 . 



Disse nyklækkede Orme er ca. 0,3 mm. lange og 0,015 mm. 

 brede, jevnt afsmalnende mod begge Ender, Hovedenden but af- 

 rundet og Bagenden lobende udi en smal Spids. Den forreste 

 Del af Kroppen er klar og gjennemsigtig, medens Besten er op- 

 fyldt af en kornet Protoplasma-Masse af samme Beskaffenhed som 

 Æggenes, hvorved den bliver ugjennemsigtig. Denne kornede 

 Masse, der navnlig hos ældre Individer er af en gulagtig eller 

 mere og mindre gulbrun Farve lig Cellevævets, hvorimellem de 



1 Noget Hul i Æggets ene Ende forinden Klækningen, saaledes som Eriksson 

 (1. c, p. 13) omtaler, har jeg aldrig bemærket. Ved de af ham leverede 

 Figurer af de i Æggene indesluttede Orme kan mærkes, at det er feilagtigt, 

 naar disse er afbildede med leddelt Krop — noget, der som bekjendt ikke 

 tinder Sted hos Rundormene. 



