8 



W. M. SCHØYEN. 



[No. 22. 



var tom. Efter en Indsnering felger endelig det lange Ovarium, 

 der i sin nedre Ende er stærkt udvidet og har et betydeligt 

 Gjennenisnit, men opad efterhaanden bliver smalere. Regelen 

 hos Tylenchus-Avterjie er den, at Ovariet har et lige Løb helt 

 op til den blinde Ende i Oesophagus-Trakten ; hos den her om- 

 handlede Art danner det imidlertid henimod sin evre Ende en 

 særdeles karakteristisk dobbelt Slynge, en Eiendommelighed der 

 ogsaa gjenfindes hos en anden parasitisk Art, Tylenchus Askena- 

 syi, Biitschli, som lever snyltende paa en Moseart (Hypnum cu- 

 pressiforme). Afstanden fra Ovariets evre blinde Ende indtil 

 Mundaabningen varierer ligesom Spisererets Længde, alt eftersom 

 Hovedenden befinder sig i kontraheret eller udstrakt Tilstand. 



Ogsaa hos Hannen dannes de indvendige Generationsorganer 

 ligesom hos Hunnen af et enkelt, uparret Rer, der stadigt afsmal- 

 nende i Tykkelse rækker helt op til Oesophagus-Trakten og hen- 

 imod sin evre Ende danner enten en dobbelt Slynge, meget kor- 

 tere end hos Hunnen (fig. 8), eller ogsaa en enkelt Beining, saaledes 

 at den blinde Ende vender nedad istedetfor opad (fig. 9). Begge 

 disse Former har jeg forefundet. Forevrigt findes her, saavidt 

 det har kunnet skjennes, ingen særskilte Afsnit i det nederste 

 Parti, saasom vas deferens eller ductus ejaculatorius. — Med 

 Hensyn til Struktur, Epithelbeklædning, Indhold etc. stemmer disse 

 Dele saavel hos Hanner som Hunner overens med de nærmest 

 beslægtede Arters, der tidligere er beskrevne, hvorfor jeg her 

 ikke skal opholde mig videre derved. — Figg. 13 og 14 leverer 

 stærkt forstørrede Afbildninger af Bagenden af Kroppen hos 

 Hannen, seet fra Bugsiden og i Profil, for at klargjøre Stillingen 

 og Udseendet saavel af Spicula som af Bursa copulatrix, hvilken 

 sidstnævnte hos de forskjellige Arter af denne Slægt somoftest 

 har et mere eller mindre forskjelligt Udseende, hvorfor den dan- 

 ner en vigtig Karakter ved Bestemmelsen af Arterne. Afstan- 

 den fra Halespidsen til Kjensaabningen, hvorfra de tvende Spi- 

 cula stikker frem, udgjer omtrent Vis af hele Legemslængden. 

 Længden af Spicula selv er omkring 0,028 mm. 



Hvad Legemssterrelsen angaar, da maa denne Art henregnes 

 til de sterre, idet nemlig de sterste Individer, fuldt udvoxne 



