1886.] 



NOKSKE ASPEEGILL US ARTER. 



11 



Aspergillus flavus Brefeld. 



Synonym. Asp. flavescens Eidam^, Lichtheim^. 



„ glaucus, Kocli^, Gaffky* Løfler^, Leber^. 



Diagnosis. Mycelium superficiale pannosum, tenax. Stipites 

 conidiferi creberrimi, vesica terminali globosa, membrana incras- 

 sata, achroa, verrucosa. Sterigmata lagenæformia, in culturis 

 vulgo simplicia, vetusta raro ramosa. 



Color capitulorum conidiorum maxime variabilis: calore 

 sangvinis (34^ — 48 ^ C.) vegetantis (culti) primitus vitreovirens, 

 tandem brunneo-virens, olivascens. Temperatura normali cubiculi 

 (15^ C.) vegetantis color aurens. 



Conidia globosa, diam. 5 — 7 [j., episporium læve flavum. 



„Sclerotia minuta, nigra, tuberosa." 



Pathogenes; optime calore sangvinis (37^ C.) vegetans. 

 Habitat ad corpora organica putrescentia. 



Der er vel ikke nogen sop, der overhovedet er blevet så udsat 

 for forvexlinger og har fået så mange forskjellige navne som 

 denne. Dette grunder sig væsentlig på dens ganske forskjellige 

 udseende i varme og kolde kulturer. 



Det er neppe tvivl underkastet, at denne min sop er iden- 

 tisk med Lichtheims og Eidams asp. flavescens, og Wil- 

 helms asp. flavus. Idetmindste er der ikke et eneste moment, 

 som taler i mod identiteten med asp. flavescens, og kun man- 

 gelen af sclerotier taler imod identiteten med Wilhelm^s asp. 

 flavus. 



Den fremkommer somoftest på varme gjærende plantedele, 

 den udmærker sig især ved sin udprægede guldgule farve, sær- 

 lig fremtrædende i kolde (15^ C) massekulturer, der danner 

 et tykt tæppe, rynket og foldet som en maveslimhinde. 



1 Cohns Beitrage. II. 



2 Lichtheim: Ueber pathogene Schimmelpilze. Berl. klinische Wochenschr. 1882. 

 n. 9 og 10. 



3 Mittheilungen aus. d. K. Gesundheitsamt 1881. 



4 1. c. 



5 1. c. 



6 Berliner klinische Woohenschrift 1882, n. 11 og 12. 



