1886.] 



NOESKE ASPEEGILLUSARTER. 



17 



udimod barken, men ingen sporesække, sporer eller anden n}^- 

 dannelse kunde iagttages, kim midtlamellerne blir tilbage. 



Conidiehærerne er mindre end hos alle andre aspergillusarter, 

 omtrent så store som sterigmerne hos asp. niger. De er blot 

 2—300 jj- lange, har en fiildkommen kelleform, langsomt tiltagende 

 opover mod hovedet, hvori stilken uden nogen egentlig begrænds- 

 ning går over, idet samtidig stilkens og hovedets grenlige farve 

 stadig blir møT'kere opover. Hovedet med påsiddende conidier 

 måler 30—45 jj., den indre blære ca. 25 [j.. Stilkens tykkelse 

 på midten ca. 4 Sterigmerne er meget korte og aldeles 

 ug r ene de, de sidder blot på conidiebærernes øverste kuppel og 

 stræber væsentlig acropetalt opad. Ved mikroskopisk kultur 

 viser de sig fra først af som dråbeformige udvæxter på hovedet. 



Conidierne er meget små, de mindste hos alle aspergillusarter 

 man kjender, blot 1,2—2 \y, aldeles glatte og blågrønne under 

 mikroskopet. De afsnores i uhyre masser og falder meget snart 

 af. De spirer i regelen uden fusioner, men med et i begyndelseu 

 uhyre knudret mycel. 



Denne sop er også sygdomsfrembringende både hos dyr og 

 mennesker ved kunstig injection og ved indånding af conidier. 

 Den frembringer i organerne udprægede stråleformige involutions- 

 former, især i lungerne. 



Under sin væxt i massekulturer afsondrer asp. fumigatus en 

 rodbrunlig, mat væske i dråbeform ovenpå kulturen. 



Aspergilliis clavatus Desiiiazieres. ^ 



Diagnosis. Mycelium superficiale niveum, in membranam 

 pannosam contextum. Stipites conidiferi majores 1 — 2 mm. longi, 

 mycelii hyphis crassiores, læves vitrei, membrana minus incrassata, 

 vesica terminali elongata clavata. Capitula conidiorum coeruleo — 

 glaucescentia. Sterigmata simplicia, brevia, ovalia. Conidia siugula 



1 Annal. d. Sciences. II. 1834. 

 Vid-Selsk. Forb. 1886. No. 2. 



2 



