24 



O. JOHAN- OLSEN. 



[No. 2. 



„Capitula conidiorum candida. Conidia parva, globosa (diam. 

 „2,7 (j.— 3,5 a) episporio lævi, achroa. Sclerotia ignota." 



Skal ifelg-e W. helst voxe i brøddekokt. De skinnende hvide 

 conidiebærere er 500 ;x lauge og 7 [j. tykke. (Mycelet neppe 

 3,5 tykt.) 



Capitulum 30 [j. („endståndige Blåse"). Sterigmerne er blærede 

 og forgrenede. De små, glatte, hvide conidier sammenkjedede 

 i rækker. Videre angiver ikke Wilhelm. 



Andre arter har jeg endnu ikke fundet i Norge. 

 Af andre arter beskriver Vilhelm en 



Aspergillas ochraceus. 



Diagnosis. Stipites conidiferi mycelii hyphis multo crassiores, membrana 

 valde incrassata firma, flavescente, verrucosa. Capitula conidiorum ochracea. 

 Conidia globosa, raro ovalia (diam. 3,5 0. — 5,0 U-) episporio minutissime veiTuculoso, 

 decolore v. flavescente. Sclerotia omnium minima plerumqve conformia, subglo- 

 bosa, flavo-fuscescentia. 



Denne sop er endnu større end asp. niger, hvem den ligner, men fra hvem 

 den adskilte sig ved sin okergule farve og sine ofte ved tværbroer forenede 

 sterigmer (forekom også hos asp. niger). Den skal voxe l meget langsommere end 

 alle andre aspergiliusarter (med undtagelse af asp. albus) og fordrer mere fugtighed; 

 men den voxer dog kraftigere end både penicillium og andre mugsoparter. 



Sclerotierne skal være ^ meget små" de mindste af alle, og brunrøde, 

 runde. 



Om den voxer i varme eller kulde, angives ikke. 



Aspergillus (Sterigmatocystis) nidulans Eidam.^ 



Denne sop skal danne en overgang mellem aspergillus og penicillium, idet 

 der i dens sclerotier dannes asci med ascussporer. Den forekom på humlcreder 

 om våren og trives helst i varme. 



Massekultur er ne er i begyndelsen chromgrønne, senere smudsig grønne. Conidie- 

 bærerne er korte, penicilliuralignende (0,6-0,8 mm. lange), 8 -10 [J. tykke, hovedets 

 blære trekantet opsvulmet, de er farveløse, først senere brunlige Fra capitulum 

 udgår ikke meget talrige primære sterigmer, der atter udskyder talrige sekundære 

 sterigmer, der afsnører talrige sammenhængendc conidier (indtil 30 i antal). 

 Conidierne er kugleformede, fint punkterede 3 [J-, gulgronne. Sclerotierne dannes 

 af et let sammenfiltret hyfevæv af korte, rigt forgrenede, gule hyfer med opsvul- 

 mede ender. Modne er sclerotierne sorte, runde 0,2 - 0,3 mm., tyk bark med flere 



1 Vel neppe langsommere end asp. fumigatus og glaucus 

 - Cohn, Beitrage z. Biologie d. Pllanzen. B. III. 



