12 



GUSTAV A. GULDBERG. 



[\o. 9. 



3. Den nj-fødte bvalimge er meget iidviklet; dette må ansees 

 som en naturlig følge af de forholde, hvorunder disse or- 

 ganismer lever, nemlig pattedj^r udelukkende henvist til 

 våndet. Den nyfødte må med engang kunne finde sig i 

 sit element, gå op til våndets overflade for at ånde. dukke 

 ned og sandsynligvis også kimne patte under våndet, i 

 det hele tåget kunne bevæge sig med lethed. Dette forud- 

 sætter igjen, at den nyfødte er meget udviklet. en anta- 

 gelse, der står i fuld overensstemmelse med iagttagelserne. 

 Som et 4de relativt vigtigt holdepunkt til bedømmelsen 

 af fosterets udviklingsgrad, når det gjælder bardehvalfostere, er 

 bardernes udviklingsgrad. Disse kommer tilsyne som små papil- 

 lære exe res c enser i overkj ævens slimhinde omtrent midt i f oet al - 

 livet. 



Der er meget få forfattere, der har beskjæftiget sig med 

 det her omhandlede spørgsmål. Man finder ikke mange sikre 

 iagttagelser over fostrenes længde; derimod træffer man ikke så 

 sjelden postulata, angivende varigheden af drægtigheden, medens 

 der for disse i regelen ikke anføres nogen sikker grimd. 



Allerede hos Aristoteles finder man angivelser om delfinen 

 {JDelpliimis deJphis L.), at parringen foregår ved. at hannen og 

 hunnen gnides mod hinandeu, at den går drægtig i 10 måneder, 

 og at den føder om sommeren; det fremhæves ligeledes, at de 

 bringer i regelen 1 unge til verden, sjelden to. (Notes sur 

 rhistoire des Animaux d'Aristote par M. Cannus, Paris 178^, 

 Tom. II, pag. 282). Hans Egede (Det gamle Granlands nye 

 Perlustration eller Xaturel Historie, Kjøbenhavn 1741) siger i 

 sin beskrivelse af Grønlandshvalen, at den føder ei mere end 

 en eller to unger ad gangen. Fabricius siger om Belphinus 

 phocæna (Faima grønlandica, p. 47): Parit pullum solitarium; og 

 om Delphinus albicans: Parit vere pullum solitarium qui matrem 

 sequitur primo anno . . . Fallas (Zoographia Rosso-Asiatica p. 274) 

 beretter, at Delphinapfents leveås bringer 2 unger til verden i 

 foråret. 



Efter Bapp (die Cetaceen, pag. 176) skal de cetaceer, der 

 lever i flokke, ikke have nogen bestemt forplantningstid; dette 



