1886.] 



BIDEAG TIL CETACEERXES BIOLOGI. 



23 



efter al sandsj-nliglied er fedt meget kort tid i forveien (slut- 

 ningen af januar). 



Den allerede meget gamle antagelse, at vågehvalen foder 

 ved „Helgemesse" (beg^^ndelsen af november finder således kun 

 en støtte i vore observationer; men da der efter Knox's iagt- 

 tagelse (der dræbtes i 1834 i februar måned en 9 f od og 11 tom- 

 mer lang rørhval, efter al sandsynlighed en vågehval) synes at 

 fremgå, at den også kan føde i begyndelsen af året, er fødetiden 

 visselig ikke indskrænket til et kortere tidsrum, men falder hos 

 de forskjellige individer dog noget forskjelligt og må derfor an- 

 tages at strække sig udover et tidsrum af mindst et par må- 

 neder om ikke mer. Dette vinder også støtte ved den af P. 

 Tan Beneden omtalte iagttagelse. Men heraf følger, at par- 

 ringstiden heller ikke er så ganske bestemt, men falder inden 

 visse rummelige grændser, sandsynligvis i årets første måneder, 

 hvilket noksom bevisliggjøres ved de store variationer i fost- 

 renes længde på vårsiden. Dog kan dette sidste for en del skyl- 

 des den omstændighed, der jo er en bekjendt kjendsgjerning, at 

 fostrene i den tidligere udviklingsperiode varierer meget i stør- 

 relse, vi nævner f. ex. kaninen ; når man åbner en drægtig kanin- 

 hun mellem den 5te og 10de dag, vil man ikke sjelden finde en på- 

 faldende forskjel i størrelsen, ja selv blandt de inden et og samme 

 uterushorn liggende embryoner; den tidligere anførte tabel over 

 menneskelige embryoners størrelse i de første måneder viser 

 også et lignende forhold. Dette vanskeliggjør naturligvis meget 

 bestemmelsen af parriugstiden efter fosterstørrelsen alene. 



Hvis vi i en sum vil sammenfatte vore resultater, kan man 

 med nogenlunde sikkerhed antage, at vågehvalen går mindre end 

 et år drægtig, sandsynligvis ca. 10 måneder, og at p ar ri ngs- 

 tiden falder i årets første måneder ogfodetiden i de sidste 2 



1 Det hedder nemlig om vågehvalen: „Hunnen føder kun 1 unge af en 

 favns længde, og det ved „Helgemesse" (efter cand. theol. Stuwitz's manu- 

 script, sandsynligvis forfattet i slutningen af forrige århundrede, formodentlig 

 af en Christie; dette omhandler fiskeriet, især hvalfangsten, i Sartors skib- 

 rede (Bergens Stift): Manuscriptet er optaget af prof. E. Rasch i hans af- 

 handling: Beskrivelse over en i Christianiafjorden fanget ny delfinart, i Nyt 

 Magazin for iSTaturvidenskaberne, 4de Bind, 1845, pag. 118. 



