38 



GUSTAV A. GULDBERG. 



[No. 9. 



hvorvidt maveindholdet var at opfatte som lialvfordøiet melk 

 (cfr. tabel 3 B no, 4). At imidlertid afkommet følger moderen 

 i en læugere tid efter at være kommet til verden, tør være almin- 

 deligt hos hvalerne; thi hos hvalfangerne høres der ofte tale 

 om, at de har seet meget store unger følge moderdyret. 



Uden at man af de her fremforte iagttagelser tør eller kan 

 udlede sikre slutninger angående finhvalens drægtighedstid, 

 parring o. s. v., tror jeg dog, at man uden at begå nogen større 

 vildfarelse kan tyde de hidtil vundne erfaringer på den måde, 

 som jeg ovenfor har udviklet, cg som jeg her i korthed vil sam- 

 menfatte: 



Finhvalens parring foregår i årets første måneder, antage- 

 lig fra januar måned til begyndelsen af marts. Med god grund 

 tør vi sætte en ligeså rummelig tid her som for vågehvalens 

 vedkommende, da fostrenes variation i længde i en og samme 

 måned retfærdiggjør en sådan antagelse. 



Yngl et i den falder også i årets første måneder, uden at jeg 

 tør nævne nogen speciel måned. Man må imidlertid også sætte 

 denne tid inden visse rummelige grændser, f. ex. 8 å 10 uger. At 

 finhvalen i sydligere have, f. ex. Middelhavet, yngler til andre 

 tider, er ovenfor omtalt. Man har et givet tilfælde, hvor november 

 måned med sikkerhed nævnes som ynglemåneden. Enkelte må- 

 linger af fostre fra hunner fangede i Finmarken taler også for, 

 at parrings- og yngletid kan falde på en anden saison end den 

 ovenfor antagne. Men disse iagttagelser er for uoverensstem- 

 mende og altfor fåtallige til, at man deraf kan uddrage nogen 

 regel. 



Finhvalen går drægtig ca. 12 måneder eller et helt år, 

 og afkommet følger moderen i ialfald flere måneder. Det må 

 derfor antages, at den ikke føder hvert år. 



Balænoptera sibbaldii, I. E. Gray. 



(Syn. B. gigas, I. Reinhardt; Sihhaldus horealis. I. E. Gray; 

 Fhysalus sibhalcUi, idem; Ph. latirostris, W. H. Flower; Balæ- 

 noptera Carolines, Malm, o. s. v.) Prof. Lilljeborg (Diiggdjuren, 

 p. 960) benævner træffende denne art ,,jattehval". Den kaldes 



