10 



JAC. G. OTTO. 



[Xo. 11. 



Graderingen af et lidet Apparat, der i den senere Tid har faaet 

 adskillig Anvendelse, nemlig 31alasse2''s Hæmolcromomcter. Jeg 

 skal senere komme noget udforligere tilbage til dette og forst 

 kun omtale nogle af de fysikalske Metlioder, der grunder sig 

 paa Sammenligning niellem Farveintensiteterne hos Blod. Her 

 er en Mangfoldighed af Forslag fremkomne, og jeg indskrænker 

 mig derfor til at opholde mig noget ved de vigtigste. 



En af de ældste og mest anvendte blandt de fj^sikalske 

 Methoder er Wdcher^s. Den giver kun relative Yærdier, men er 

 ganske brugbar ved sammenlignende Forsog, hvor det ikke netop 

 kommer an paa absolute Tal. men kun paa at erfare, hvor meget 

 rigere Blodet i et eller andet Tilfælde er paa Farvestof end 

 i et andet. 



Udforelsen er efter Panunis Modifikation^ i Korthed fol- 

 gende : 



Man afmaaler 2 lige Volum Vand f. Ex. paa 500 Kem. hver 

 i to temmelig store Glaskasser med planparallele Vægge. Kasserne 

 stilles derpaa ved Siden af hinanden paa et Stykke hvidt Papir, 

 og til den ene sættes af en liden veiet Flaske saameget Blo 

 at Blandingen antager en middelstærk rod Farve, hvorpaa Vægteu 

 af den dertil anvendte Mængde Blod bestemmes ved Veining 

 af Flasken efter Tilsætningen. Af en anden Blodprove tilsættes 

 nu draabevis ved Hjelp af en fin Pipette saameget Blod til 

 Våndet i det andet Kar, at dette antager samme Farvenuance 

 som det forste. De Vægtsraængder Blod, som paa denne 

 Maade findes nodvendige for at bibringe et og samme 

 Vol. Vand samme Farvenuance, staar da i omvendt 

 Forhold til de anvendte Blodprovers Hæmoglobin- 

 gehalt. 



I det hele og store tåget giver denne Methode tilfredsstil- 

 lende Resultater især efter nogen Øvelse. Jeg har adskillige 

 Gange kontrolleret den med Spektrofotometret. da mine Aare- 



^ Virchowi Arch. f. pathol. Anal. etc, Bd. 29, 1864, S. 277. 



