1886.] BIDRAG TIL KUXDSKABEX OM BLODETS STOFVEXEL. 



51 



hæmoglobin bestemmes spektrofotometrisk, og den derved frem- 

 komne Yærdi antages for Hæmoglobinopløsningens Koncentration, 

 idet Forskjellen mellem Oxyliæmogiobinets og Hæmoglobinets ]\Io- 

 lekularvægt er saa liden, at den ved ovenstaaende Antagelse 

 begaaede Feil falder langt indenfor lagttagelsesfeilgrænsen. 



Beregningen af Hæmoglobinets Absorptionskonstanter sker 

 paa Grundlag af nævnte Extinktionskoefficient og Koncentrations- 

 bestemmelser efter folgende Formler: 



i So' ^o' 



A-r — 1 



Sr 



so^ Ap' 



j±r — — 



- r 



hvor zr og i/ er de til de benyttede Spektralregioner (D 32 E — D 

 54 E og D 63 E— D 84 E) svarende Extinktionskoefficient er og Ar 

 og A/ de tilsvarende Absorptionskonstanter, medens so' og Aq 

 bar den sædvanlige Betydning. 



Det reducerede Hæmoglobins spektrofotometriske Konstanter 

 er for Hundeblod ved det af mig benj^ttede Hufnerske Apparat: 



Ar = 0.001543 

 = 0.001895 

 og for det anvendte VierordtsJce: 



Ar = 0.001184 



A/ = 0.001453. 

 At disse Konstanter er bestemte med omtrent samme Xei- 

 agtighed som Oxybæmogiobinets behøver vel ingen nærmere Paa- 

 visning. 



§ 3. 



Oni Fortyndingen af Blodet ved den spektrofotometriske Lndersegelse. 



Xaar Blodets Hæmoglobingehalt skal bestemmes ved Hjelp 

 af kvantitativ Spektralanalyse, er det nodvendigt at fortynde 



samme med Vand til — ^ for at gjøre det gjennemsigtigt 



4* 



