178 



JAC. G. OTTO. 



[No. 11. 



herom har jeg imdersøgt Sukkergehalten i Blodet hos hungrende 

 Dyr i nogle Tilfælde. 



Eesultaterne af mine Surstof- og Sukkerbestemmelser hos 

 de Tabel No. 44, S. 173, omtalte Himde efter resp. 4, 7 og 12 

 Dages Inanition hidsættes i efterf. Tabel. Bestemmelserne er 

 som sædvanlig foretagne i Blod fra Art. crur. og Ven. crur. sam- 

 tidig, og foruden de to nævnte Stoife ogsaa Antallet af Blod- 

 legemer og den samlede Farvestofgehalt i Arterien og Yenen 

 bestemt. 



Tabel No. 47, S. 180—181, frembyder ved nærmere Betragt- 

 ning adskillig Interesse. Hvad først Antallet af Blodlegemer og 

 Hæmoglobiugehalten angaar, er disse, som vist ved Analyser af 

 Kapillærblodet, begge forøgede, og Tabellen giver nu Oplysning 

 om, paa hvilken Maade dette er skeet. Det fremgaar nemlig 

 deraf, at Forøgelsen forholdsvis træffer Arterieblodet i langt 

 ringere Grad end Ve ne bl odet, og dette Resultat er saa 

 konstant i alle tre Forsøg, at det hverken kan an tåges at skyl- 

 des Tilfældigheder eller Unøiagtigheder ; desuden gaar Forøgelsen 

 af Blodlegemeantallet og Hæmoglobiugehalten i det venøse Blod 

 Haand i Haand, saa deri ligger en yderligere Garanti for Resul- 

 tatets Rigtighed. Det kan efter dette neppe betvivles, at Sagen 

 virkelig i sin Almindelighed forholder sig saaledes som ovenfor 

 nævnt, og ved nærmere Overveielse er dette heller ikke urime- 

 ligt. Den normale Forskjel mellem Arterie- og Veneblod viser 

 jo, at der altid foregaar en Transsudation af Plasmabestanddele 

 i Kapillærerne; at denne Transsudation er forøget under Inani- 

 tion, fremgaar allerede af, at Blodet koncentreres under samme, 

 og at den forøgede Transsudation bevirker en stærkere Koncen- 

 tration af Veneblodet end Arterieblodet er, naar man ser hen 

 til det normale Forhold, rimeligt nok. Dette forklarer imidlertid 

 ogsaa det Forsogsresultat, at Forholdet mellem Sukkergehalten 

 i det arterielle og venøse Blod er vendt om under Inanitionen, 

 saaledes at her Veneblodet er bleven riger e paa Sukker end 

 Arterieblodet, — eller i hvert Fald ligesaa rigt som dette, — 

 medens det omvendte som bekjendt normalt er Tilfældet. Da 

 imidlertid det arterielle Blods Sukkergehalt ikke synes at være 



