1886.] BIDRAG TIL- KUNDSKABEX OM BLODETS STOFVEXEL. 183 



hos No. 9 stemmer godt med Geppert,'^ der faudt. at det arteri- 

 elle Blods Surstofgelialt efter 4 Dages Inanition var uforandret. 

 Da det sjiites mig af Yigtiglied at komme til nærmere Kimd- 

 skab om disse Forhold, har jeg videre undeisøgt Blodet hos to 

 Hunde efter resp. 20 og 30 Dages komplet Inanition. der for den 

 enes Vedkommende var drevet saa langt, at den døde umiddel- 

 bart efter den Aareladning, som var nødvendig for at skaffe 

 en tilstrækkelig Kvantitet Blod til Undersøgelseu. Forsøgs- 

 dyrene var de i Tabel 2, S. 73, nævnte J)yv Nr. 11 (Hanhund) 

 og No. 1 (Tispe), og deres Blod fuldstændig regenereret efter 

 den første Aareladning, før disse Undersøgelser paabegyndtes. 



Resultatet af disse to Forsøg stemmer godt med de tidligere 

 kfr. omst. Tabel No. 49, S. 184. 



Koncentrationen af Blodet har i disse Forsøg relativt været 

 langt mindre end i de tidligere meddelte, naar Hensyn tåges 

 til, at Inanitionen var fortsat længere Tid; ligeledes S3^nes For- 

 skjellen mellem Arterie- og' Veneblod at være noget mindre end 

 i de foregaaende Undersøgelser, men er dog saa paatagelig, at 

 denne Forsøgsrække kun kan tjene til at bekræfte de tidligere 

 Eesultater. Om ovenstaaende Forhold muligens kan bero paa, 

 at Blodet i den senere Del af Inanitionsperioden igjen fortj^ndes 

 noget, tør jeg ikke afgjøre, da Dyrene ikke blev undersøgte i 

 Mellemtiden, men efter to Forsøg af SiMotin,- der hos 2 Hunde 

 efter 38 Dages Hunger fandt Blodmængden forøget, synes det 

 ikke umuligt, thi ogsaa hos mig var Inanitionen drevet til det 

 yderste, idet No. 1 døde strax efter Aareladningen, No. 11 kun 

 reddedes ved kunstig Opvarmning; imidlertid skal jeg ikke gaa 

 nærmere ind paa dette Spørgsmaal, da der her maa systematiske 

 Undersøgelser til. 



Sukkergehalten er i disse Forsøg aftaget lidt, men ikke 

 meget, og det før iagttagne Forhold, at Veneblodets Sukker- 

 gehalt er tiltaget, ogsaa her konstateret. 



Fremfor alt bekræfter imidlertid de i Tabel No. 49 med- 

 delte Experimeuter det allerede hos Hund No. 4 (Tabel No. 47, 



^ Geppert 1. c, Hefte 2. 

 - L. c. 



