1886.] BIDRAG TIL KUNDSKABEN OM BLODETS STOEVEXEL. 185 



S. 180—181 Og* Tabel No. 48, S. 182) bestemt iagttagne Faktum, 

 at Blodets Surstofgehalt i den senere Del af Inani- 

 tionsperioden aftager, saaledes at Aftagelsen baade 

 træffer Arterie- og Veneblodet, men dette sidste i 

 langt hoi ere Grad. Dette Forhold var her særdeles frem- 

 trædende. Kfr. efterf. Tabel No. 50, S. 188. 



Det fremgaar altsaa af omstaaende i Forbindelse med Tabel 

 No. 48, S. 182, at Blodets Surstofgehalt aftager under Inani- 

 tion; men at denne Aftagelse ferst bliver mærkbar i et senere 

 Stadium af Hungerperioden og derfra synes at stige forholdsvis 

 rask til det Tidspunkt, da Døden ikke er langt borte. 



Efter Bunt^en,'^ Pamim^ og Worm- Muller^ skal Blodlege- 

 mernes Antal, der som bekjendt ved Hunger ikke er saa lidet 

 forøget, temmelig hurtig igjen synke til under Normen, naar 

 Dyret igjen faar Føde. For at undersøge dette Forhold sam- 

 tidig for Blodlegemeantallet og Hæmoglobingehalten har jeg 

 forfulgt de Tabel No. 42, S. 175, nævnte Kaniner nogen Tid 

 efter, at de efter resp. 4, 7 og 12 Hunger dage atter blev sat 

 paa sædvanlig Kost. Resultatet følger i Tabel No. 51 (se efter- 

 følgende S. 186—187). 



Det fremgaar af denne Forsøgsrække, at der ved Fodring 

 igjen efter en Inanitionstid af 4—12 Dage optræder en anæ- 

 misk Tilstand, baade hvad Blodlegemeantallet og Hæmoglobin- 

 gehalten angaar. Denne Anæmi hæves forholdsvis langsomt og^ 

 som det synes, desto langsommere, jo længere Dyret har fastet, 

 og der finder her det samme Forhold som ved Anæmi efter Blod- 

 tab Sted, at Hæmoglobingehalten regenereres senere 

 end Blodlegemernes Antal. Hos Kanin No. 5, der havde 

 sultet i 12 Dage, før den igjen fik Føde, vises dette bedst, idet 

 Blodlegemeantallet her var regenereret efter 6 Ugers Foiiøb, 

 medens Hæmoglobingehalten endnu ikke efter Udløbet af den 

 8de Uge var vendt tilbage til Normen. Denne Anæmi forklares 



1 L. c. 

 1 L. c. 



Transfusioa und Plethora, Christiania 1875, og privat Meddelelse. Kfr. S. 

 1G7-171. 



