6 



DR. YNGVAR NIELSEN. 



[No. 13. 



Johan afsluttede i 1812 og 1813, og som vare Indledningen til 

 Kielerfreden, for ham nærmest kun sted som et Middel til at 

 bringe den danske Konge til at opgive sine Krav paa Norge, 

 medens han ikke vilde paatvinge Norge en Forening, der for 

 dette Land skulde medfore nationale Ydmygelser. 



Efter alt dette vilde det været besynderligt, om Kielerfreden 

 skulde kunne opfattes saaledes, som det skede i Norge, og som 

 denne Fredsslutning siden har staaet for vort Folk. Dens Ord 

 vare imidlertid talende ; de maatte, naar de forelaa uden nærmere 

 Forklaring, fortolkes saadan, som man har forstaaet dem, og det 

 kau vel nu, efter saa mange Aars Forløb, være tvivlsomt, om 

 Folkets store Mængde hurtig vil tilegne sig nogen anden Opfat- 

 ning end den, som engang er bleven den gjængse, nemlig den^ 

 at ved Kielerfreden det norske Folk blev solgt som andet Fæ,. 

 — at denne Fredstraktat, om den var bleven sat i Kraft, i bedste 

 Fald kun vilde have bragt Norge i et Lydriges Stilling, og at 

 dette kun er blevet forhindret ved det norske Folks egen Op- 

 træden. 



Det kan overhovedet blive vanskeligt nok at løsrive sig fra 

 den Tanke, at der dog i alle Tilfælde vil klæbe meget stedende 

 ved den Form, der i Kiel blev givet den Statshandling, som 

 skulde blive Indledning til den Forening, i hvilken Norge med 

 Opnaaelse af Selvstændighed og fri Forfatning var bestemt til 

 at træde ind. Men dette maa ikke forhindre, at der ydes de 

 Hensigter fuld Anerkjendelse, under hvilke Kielerfreden fra Carl 

 Johans Side blev indgaaet, og som vare helt andre end de, man 

 i Norge tillagde ham. 



Sandheden er, at Carl Johan — saadan som han selv ytrede 

 i 1828 — neie har paaseet, at Kielerfredens vigtigste Punkt, 

 den fjerde Artikel, er bleven affattet saaledes, at den kunde 

 sikre Norges Bestaaen som selvstændigt Eige i Forening med 

 Sverige, ved Tilfoielsen af Ordene: „og skulle udgjore et 

 Kongerige, forenet med Sverige". Fremdeles viser det 

 sig, at der fra dansk Side er tåget Forbehold ved Redaktionen, 

 som skulde værge Fredrik VI. mod Beskyldningen for at have 

 solgt sine Undersaatter. Endelig bliver det hoist sandsynligt, 



