8 



DE. TNGVAR NIELSEN. 



[No. 13. 



JVIarsch mod Holland og Rhinen og saa neies med at detachere 

 *20— 25,000 Mand, i Forening med Wallmodens Korps, mod den 

 franske Marschal Davoust i Hamburg, som da vilde blive holdt 

 i Schack af en Styrke paa 40,000 Mand. Dog var Keiser Alex- 

 ander villig til at gaa saa vidt, at han kunde erkjende det for 

 gavnligt, ogsaa for den fælles Sag, at Carl Johan, inden han 

 rykkede frem mod Holland, satte sig i Besiddelse af Liibeck og 

 Hamburg og saaledes blev Herre over Holstein. Men videre 

 strakte heller ikke den russiske Keisers Imødekommen sig, og 

 derfor var det endnu i November 1813 for Carl Johan en me- 

 get betænkelig Sag at gaa ud over de saaledes for ham op- 

 trukne Marschruter. 



Alligevel ansaa han sig paa denne Tid nedsaget til at op- 

 tage paany Spørgsmaalet om Norges Forening med Sverige og 

 om den Skadeserstatning, der skulde skaffes den danske Konge. 

 Dette sidste stedte ogsaa paa Vanskeligheder, da Erstatningen 

 alene kunde tåges i Nordtyskland, hvor navnlig Kongen af Preussen 

 havde meget imod at se Danmark altfor meget udvide sit Land- 

 omraade. Under disse Forhold krævede Carl Johan, at man 

 skulde give ham fuld Sikkerhed for, at Norge ved den endelige 

 Fred vilde blive forenet med Sverige, idet han samtidig indgik 

 paa forelebig at neies med en effektiv Overdragelse af Thrond- 

 hjems Stift som Pant paa det evrige Norge. 



At fremsætte de nævnte Fordringer i de Allieredes Navn blev 

 overdraget ^den esterrigske Regjering, der endnu ikke havde af- 

 brudt sine diplomatiske Forbindelser med Danmark og — hvad 

 der ved denne Anledning var det væsentligste — heller ikke 

 havde afsluttet nogen Traktat med Sverige. Medens Rusland, 

 England og Preussen vare bundne ved Traktater, der forpligtede 

 dem til at yde sin Medvirkning ved Norges Forening med Sve- 

 rige, var østerrige i denne Henseende aldeles frit. Felgen 

 deraf viste sig ogsaa, da den specielle esterrigske Gesandt, Grev 

 de Bo mb elles, blev afsendt for at overbringe de Allieredes 

 Ultimatum til Danmark. Fyrst Metternich tillod nemlig denne, 

 i den for ham udfærdigede Instruktion, at neies med Afstaaelsen 

 af Throndhjems Stift som det endelige, udeu nogensomhelst Sik- 



