22 



DR. YNGVAR NIELSEN. 



[No. 13. 



bode ogsaa flere Vanskeligheder, da det jo lier var en over fire- 

 hinidredaarig Statsforbiudelse, der skulde opløses. Men dertil 

 kom endnu det fra dansk Side heist berettigede Ønske om at 

 se de besatte Provinser hurtigst muligt remmede af Kronprinsens 

 Tropper. Allerede i Instruktionen af 31te December 1813 var 

 dette gjort til en udtrykkelig Betingelse, der var gjentaget 7de 

 Januar 1814 og i 2den Artikel af det danske Udkast til Freds- 

 traktaten. 



I den første Konferanse blev derfor dette Punkt fremsat og 

 siden med stor Bestemthed fastholdt af Bourke. Efter Wetter- 

 stedts Udsagn kunde Underhandlingerne have strandet paa dette 

 Punkt; men ved forskjellige Indremmelser lykkedes det at klare 

 Vanskelighederne. Om Aftenen 12te Januar skrev Wetterstedt 

 til Bourke og opfordrede ham til at faa en Afslutning, og man 

 enedes derefter om den endelige Form for Traktatens 15de Ar- 

 tikel. Ved denne opnaaede i Realiteten Bourke, hvad han havde 

 fordret. „Kronprinsen havde," skriver Wetterstedt om dette Punkt, 

 „i Begyndelsen tænkt at beholde Gliickstadt, indtil Fæstningerne 

 i det sydlige Norge vare besatte af svenske Tropper, som en 

 Slags Sikkerhed for den fredelige Besiddelsestagen af dette 

 Land. Men da han saa, at Hr. Bourke betragtede denne For- 

 dring som en af dem, der kunde saare Kongen af Danmarks fine 

 Følelser, da han for øvrigt betænkte, at Besiddelsen af dette Sted 

 ikke mere sikrede os Besiddelsen af Norge, hvis dette Kongeriges 

 Indbyggere toge det Parti at modsætte sig vore Troppers Ind- 

 marsch, og da han tilsidst antog, at intet var vigtigere end at 

 faa en hurtig Ende paa Sagen, for at undgaa alle Trakasserier 

 fra vore Allieredes Side, gav Hans Kongelige Høihed efter i 

 dette væsentlige Punkt, og Underhandlingerne kom attei' i Gang." 



De Trakasserier, hvortil den svenske Underhandler her sig- 

 tede, vare af en meget alvorlig Natur.^ Lord Castlereagh, der 



1 „Wetterstedt har ytret for mig, at hvis IJourke (Danmarks Underhandler) 

 havde kjendt det Dokument, Wetterstedt bar paa sij? i den sidste Under- 

 handlinfrstid, havde han unddra}?ct sig for Underskriften, da den foregik, un- 

 der et eller andet Foregivende, for at vinde Tid. Jeg har Grund til at an- 

 tage, at dette Dokument stod i Forbindelse med en Opfordring til Kronprinsen 

 fra de allierede Magter om at støde til Hovedarmeen, og ikke at blive 



