4 



J. FE. SCHROETER. 



[No. 17. 



med nødvendig eksakthed. viser tilstrækkelig beret- 

 tigelsen af vor iidtalelse (Chr. Vid.Forli. 1885, No. 17. pag. 16), 

 at praktiserende læger i almindeli glied ikke er istand 

 til selvstændig at afgive no gen kompetent dom på dette 

 gebet. Over denne udtalelse er imidlertid dr. B. gerådet i harnisk, 

 og er hans sidste opsats af så liden sagiig beskaffenhed, at vi i 

 grunden anser ethvert tilsvar for overflodigt, idet vi blot be- 

 hover at henvise til hosfolgende som bilag trykte brev fra hr. 

 assistent Emil GottUeb af 3die juni 1886, i hvilket denne ndtaler 

 sin forundring over, at dr. B. ikke selv udfører sine arbeider, 

 og i hvilket han erklærer, at ,,de her i insti tutet udgivne af- 

 handlinger over dette emne har for mig været lærerige, og jeg 

 kan fuldt ud dele Deres meninger". Når jeg nu desuagtet 

 efter nærmere og stadig konference med prof. Worm-Milller 

 kommer med bemerkninger om methoden, så sker dette, fordi 

 også jeg som den mathematiske medarbeider af af handlingen : 

 „Betragtninger over Multiplikatoren ved Roherts's Methode af 

 Worm-Milller og J. Fr. Schroeter' (Chr. Vid. Forh. 1885, No. 

 18) af dr. B, er bleven b-ehandlet på en så hensjiislos og ukyn- 

 dig måde, at en blottelse af denne adfærd ikke kan undlades, 

 men det være udtrykkelig bemerket, at yderligere tilsvar ikke 

 vil finde sted, da dr. B.^s opsats gjør enhver diskussion med 

 ham umulig. Da det ikke er vor hensigt at komme med personlig 

 polemik, henholder vi os strengest mulig til sagen, hvilket imid- 

 lertid under disse omstændigheder kan være vanskeligt nok. 



I sin sidste opsats soger dr. B. fremdeles at forsvare det 

 arbeide, han liar leveret tidligere, og som gav anledning til, at 

 prof. W.-M. tog spørgsmålet op igjen og diskuterede det mere 

 udførlig, forneralig fordi dr. B. sogte ved en mathematisk-fysi- 

 kalsk behandling af spørgsmålet at få undersogt, hvorvidt multi- 

 plikatoren var en variabel størrelse, og i saa fald, i hvor sterk 

 grad dens variation afhang af den i urinen^ indeholdte sulvker- 

 mængde. Som i vort forrige arbeide bemerket havde dr. B. 

 foretaget endel bestemmelser af multiplikatoren og var ved disse 

 kommen til det resultat, at faktoren saa langt fra var tilnær- 

 melsesvis konstant, som prof. TK-ill havde hævdet efter sine 



