12 



J. FK. SCHROETER. 



[No. 17. 



hvis variation man kan overbevise sig ved at betragte for- 

 sogsrækkerne (pag. 26). Havde dr. B. forstået vor formel (C) 

 (pag. 23), vilde ban ikke være kommen med sit komediespil om, 

 at „en storrelse agerer for to og gjor en masse omsvøb". Af 

 denne formel fremgår det med al onskelig t^^delighed, at vi, som 

 dr. B. har deiineret den, er den specifike vegt af urinen efter 

 gjæringen, o: vi er urinens specifike vegt efter gjæringen, når 

 sukkeret er bortskaffet og de ved gjæringen dannede produkter 

 i dets sted er iudforte. Da mængden af gjæringsprodukterne 

 afhænger af sukkermængden, er også v afhængig af denne og 

 variabel. F er derimod den oprindelige urins specifike Tegt, 

 foren d sukkeret er indfort eller (li vad der kommer ud på det 

 samme), efterat det tænkes bortgjæret. uden at gjæringsproduk- 

 ter i dets sted er indforte. Denne storrelse må nodvendigvis 

 være uatliængig af de sukkermængder, man enten ikke har ind- 

 fort eller pån^^ har ladet forsvinde uden at efterlade gjærings- 

 produkter, og den er altså for hver enkelt urin en konstant. 

 S ætter man i (C) c = o,-får man den samme formel som den, 

 dr. B. har opstillet, og som har ledet ham til den tro, at vi og 

 V var en og samme størrelse. Men hvad jfremgår det beraf? 

 I det specielle tilfælde, at man tillader sig den forudsætning. at 

 der ved gjæring ikke danner sig gjæringsprodukter, alko- 

 hol, gl3xerin etc, men at alt sukker er bortgjæret, uden at disse 

 er indtrådt i stedet, da får V og vi samme værdi, men derfor 

 er de ikke identiske, thi en konstant kan aldrig for alle værdier 

 af den variable være lig en variabel. „Det er en merkelig 

 mangel på evne til at forstå en simpel mathematisk formel, der 

 her kommer frenr'. Xår vi i det forste tilfælde alligevel ikke 

 har benyttet kun ét symbol, men brugt to forskjellige bogstaver 

 for disse faktisk forskjellige størrelser, da opnår vi derved at 

 bruge den samme betegnelse som i den følgende udvikling, hvor 

 der af hensyntagen til alkoholdannelsen nodvendigvis må skjel- 

 nes mellen vi og F. I den forste udvikling har vi altså iritet 

 imod, at dr. B. overalt, hvor vi har brugt F, sætter ri; formlen 

 lider derved ingen forandring; i de følgende udvikliiiger, hvor 

 der tåges hensyn til gja-ringsprodukterne, får han lade det være. 



