1886.] YDERLTGEEE BEMERKX. ANG. EOBERTS's MULTIPLIKATOR. 23 



f= = " + 



V — Vi 1 — n m \ 1 — nm] 



Yl \ 



1 — n m \ 1— n mj 



eller 



n m 



' ~ 1 ~nm (1 — n mf ^' 



Indsættes her værdierne for n, z og m (= 0.000375}, får man : 

 f ==217.7 — 0.79 

 Vilde man autage, at der danner sig foruden ætliylalkoliol 

 også glycerin og fuselolie, får man gjennem samme udvikling som 

 ovenfor, idet vi går nd fra vor tidligere udviklede formel: 



'-'■='4('-^„('-4)) [('-:!/■)+ 



Vn=z3 



«Iler når man indsætter værdierne for konstanterne : 

 v — vi = x{\ + 0.003368 x) — mx 



altså 



/'=22S.2 — 0.83X. 



I de 4 tilfælde, hvori vi således har bestemt værdien af 

 multiplikatoren, finder vi, at /' varierer med sukkermængden, 

 men denne variation viser sig så liden, at vi fremdeles er beret- 

 tiget til at påstå, at man praktisk talt kan anse multiplikatoren 

 som en konstant størrelse. Og det fremgår desuden af vor ud- 

 vikling, at jo mere indgående man behandler spergsmålet, desto 

 nærmere kommer man til den værdi, prof. W.-M. har udledet 

 af sine forseg. 



Når dr. B. derimod fremdeles soger at opretholde sin på- 

 stand, at denne variation ikke er saa liden endda, idet den efter 

 hans formler skulde strække sig fra 203 til 232, ^ så skal man heraf 



„Når x antao^es at kunne variere fra 1 til 12, spænder variationens række- 

 vidde fra omtrent 203 til omtrent 232" (pag. 515). 



