1886.] 



OM MULIGHEDEN AF EN SYSTEMATISK ETHIK. 



7 



almindelig Tilslutning" i et Kultursamfimd. Han forkaster det 

 christelige Moralbud helt at ofre sig for Andre, fordi det menes 

 at være for liøitliggende for Mængden, ja rent ud unaturligt og 

 umenneskeligt. Han forkaster ligeledes den raa egoistiske Nyt- 

 tighedslære t. Ex. tildels hos BentJiam, fordi i et Kultursam- 

 fund Dannelsen er saa stor hos de Fleste, at de kunne se sin 

 Fordel i delvis at bekjæmpe sin Egoisme. Spencer vil kunne 

 prædike Afholdenhed, at man skal bekjæmpe de raa Drifter, 

 Vrede, Fraadseri, Drikfældighed, Utugt, et vildt uordnet Liv, 

 saavelsom utidig Faste og Overanstrengelse, fordi disse allesam- 

 men er urhythmiske og kun i Længden ville skade Personen 

 selv, medens et tugtet, regelmæssigt Liv giver roligere, men va- 

 rigere Glæder. Forsaavidt vil altsaa Spencer s Morallære have 

 nogen praktisk Rigtighed og Anvendelighed. Den stemmer med 

 den sunde Sands, som man kan gjere Regning paa hos en Fler- 

 hed inden Samfundet. 



At dette Standpunkt er dualistisk, saa at Altruisme og Ego- 

 isme ikke ere inderligt forenede, viser sig deri, at den ringeste Til- 

 fældighed. det mindste Brud paa det jævne rhythmiske Forløb 

 vil bringe en Kollision mellem dem. Og disse tilfældige Forstyr- 

 relser ere uafladelig tilstede, om end i forskjellig Grad. Sam- 

 fundsidealet efter Spencer maatte være det socialistiske eller 

 kommunistiske, hvor Alle vare absolut lige i Formue, Anseelse 

 og Magtstilling, thi derved bliver Rhythmen først fuldkommen 

 regelmæssig. Hele Kultur verdenen vilde da blive som et uhyre 

 Verksted, hvor Produktionen og Konsumtionen var ligestor for hver 

 Enkelts Vedkommende. Men denne Konsekvents vil vistnok Spen- 

 cer ikke kunne bruge af den Grund, at al individuel Frihed da vilde 

 forsvinde for et nyt Tyranni. Men tør han ikke drage denne 

 Konsekvents, saa maa han, som han gjer, indrømme den En- 

 keltes tilfældige Fordømme, Krav og Mangler en Betydning, der 

 bringer Uregelmæssigheder i de rhythmiske Bevægelser, en 

 Uregelmæssighed, der gjør Rhythmen selv mindre kjendelig, saa 

 at Mange ikke se den, tage Forargelse, slaa sig vrange og umed- 

 gjørlige, saa at der fra Andres Side, hvis Samfundet ikke skal 

 sprænges, kræves større Ofre, mere Altruisme, end ellers vilde 



