1886]. ^OM MULIGHEDEX AF EX SYSTEMATISK ETHIK. 



13 



]\Iidtpunkt. Her forvexler man den subjektive, optiske Sym- 

 metri med den objektive, reale, hvorom senere. 



Det siger sig nemlig selv, at enhver Forkjærlighed af nævnte 

 Art kun hviler paa en optisk, ingen virkelig Symmetri. En 

 Eergenser interesserer sig mest for Bergensere; ikke som om de 

 i Yirkelig"heden var fuldkomnere end andre Mennesker, men 

 fordi han staar dem nærmest. Dette Subjektive ved Sagen gjør 

 slet ikke hans Forkjærlighed til noget uberettiget. Af et Men- 

 neske, der jo hernede er bundet til Tid og' Sted, kan man ikke 

 vente Andet. Det vilde ikke være naturligt, men et Forræderi, 

 om f. Ex. en Xordmand konspirerede med en udenlandsk Magt. 

 Men ser jeg disse Forkjærligheder i Ehythmens Lys. saa maa 

 jeg finde det fuldt berettiget, at andre Personer have andre, 

 endog rent antipodiske Sympathier. 



Spørgsmaalet er nu: Existerer der objektive Symme- 

 tri er? Og Svaret er da snart givet : Enhver rhythmisk Bølge 

 er, for sig betragtet, symmetrisk. Den fremstiller en Bevægelse op- 

 ad mod et Midtpunkt og en tilsvarende nedad paa den anden 

 Side. Endog det blotte Rum eller den blotte Tid alene er for 

 den mindste Del af samme en rhythmisk Form, en Bølge af 

 uendelig liden Elevation. Denne Bølge er da tillige symmetrisk. 

 Kort: Enhver individuel Form fra den enkleste, et Differen- 

 tial af Tid eller Eum, opover i alle Fuldkommenhedsgrader er 

 symmetrisk. Er Slægten eller Begrebet rhythmisk, saa er 

 Individet symmetrisk. Som bekjendt stiger denne Symmetris 

 Fuldkommenhed gjennem alle Livsformer, fra de laveste Plante- 

 0^ Dyreformer til de høieste. Mennesket er det fuldkomneste 

 Individ, d. v. s. den fuldkomneste symmetriske Enhed. Ligesom 

 man, hvad Spencer har paavist, kan paavise en Stigen i rhyth- 

 misk Fuldkommenhed, der har væsentlig Betydning for Ethiken, 

 saa kan en lignende Stigen paavises for Symmetriens Vedkom- 

 mende, der har en tilsvarende ethisk Betydning og danner et 

 nødvendigt Supplement til det Ehythmiske. 



Hvis det er saa, som Spencer paaviser, at et Fremskridt i 

 Kultur og Moral tilkjendegives ved en stedse fuldkomnere Rhyth- 

 mus, saa maa det tillige erindres, at der. som tidligere nævnt, 



