16 



DE. E. F. B. HOEX. 



[No. 18 



at Personligheden efter sit dybeste Væsen ikke er en Bølge 

 "blandt alle andre Belger i det store Menneskehav, men er et 

 udedeligt Individ, der altsaa har hele Slægtsrhy thmen 

 potentielt optaget i sig. Var Mennesket kun dodeligt, som 

 Dyret, saa var det absolut behersket af Prokreationsdriften. d- 

 v. s. det kunde da ikke være et idealt Yæsen, kunde ikke ud- 

 trykke sin Idé. uden at forplante sig. Slægten var da det sande, 

 ideelle Yæsen. som bevaredes. naar Individet gik til Grunde. 

 Hvad alle Positivister fra Comte til Spencer tilsigte med sine 

 ethiske Doktriner er dette Samfundsmæssige (Sociologiske), at 

 Menneskeslægtens Vel fremmes med mindst mulig Krænkelse af 

 Individets Lyst og Eet. Slægt og Individ betragtes da som 

 Kredse, der ikke dække hinanden. Det Sande maa imidlertid 

 være det. at Individet som saadant udfylder Menneskeslæg- 

 tens ideale Form. hvilket det vistnok aldrig til nogen en- 

 kelt Tid gjor, men dog efterhaanden kan gjøre i en uende- 

 lig Fremadskriden mod^Fuldkommenhed. 



Ku gives der vistnok Mennesker, der indenfor en enkelt 

 Gruppe ved sin skarpere Profilering eller Udhævelse af Gruppens 

 Eiendommeligheder naturligt danner hver sin enkelte Gruppes 

 symmetriske Midtpunkt. Der gives endog maaske et Idealmen- 

 neske, der ikke udgjør en enkelt Gruppes, men den hele Slægts 

 tydeligste og fuldkomnest profilerede Midtpunkt. Et saadant 

 Menneskes Tilværelse kan fra positivistisk Synspunkt kun sættes 

 som en Mulighed. Man maatte ogsaa til dette Individ, hvis det 

 historisk existerede. kunne stille det Krav, at det fra Grunden 

 af var hævet over den Dualisme, der tidligere er angivet mellem 

 Aand og Materie, altsaa mellem Individ og Slægt, en Dualisme, 

 som især Prokreationsdriften holder vedlige. Medens derfor andre 

 Individer, for hvem denne Drift har været ethisk Bestemmelse, 

 ere „undfangede i Synd og fødte i Misgjerning", ligesom de have 

 Trangen til at undfange og føde Andre efter samme Ehythme, 

 saa maatte dette Idealmenneske være undfanget og født paa en 

 Maade, der er hævet over denne Rhythme, ligesom det ikke vilde 

 have nogen Trang til at forplante sig. Vi vilde altsaa ved 

 dette føres lige ind i Christendommen. Men fra positivistisk 



