1886.] 



OM MULIGHEDEN AF EN SYSTEMATISK ETHIK. 



17 



Synspunkt ville vi neppe komme til at se Andet end den fjerne 

 Mulighed af en saadan Existents. 



Forestillingen om en Symmetri, der da er Rhythmens natur- 

 lige Konsekvents og dybere Forudsætning, fører os ind paa det 

 Uendelige og Absolute i hvert Menneskes Inderste. I det 

 symmetriske Midtpunkt forsvinder al Udstrækning; og ligesom en 

 monumental Bygnings Midtparti rager op i en Spids, der peger 

 mod Himlen, saaledes peger dette usynlige Midtpunkt i Menne- 

 skets Inderste mod Evigheden. I etliisk Henseende staa vi alt- 

 saa her ved Samvittigheden eller det kategoriske Imperativ, 

 ligesom i metaphysisk Henseende ved „das Ding an sich", der 

 væsentligt er hævet over Tid og Rum. 



Spencer har i sin .,Principles of Morality", Iste Del, § 90, 

 den fra hans Standpunkt rigtige og ganske iine Bemærkning, at 

 den rene Altruisme indebærer den Modsigelse, at jo mere Men- 

 neskene nærme sig den ideale Form eller Fuldkommenhed, des 

 ]nere overflodiggjores Hjælpen fra Andre, idet jo Alle bør være 

 saa altruistiske, at de ikke v i Ile. vol de Andre Uleilighed. 

 Dette er ganske sandt paa den rhythmiske Forudsætuing, at 

 Individerne ere Bølger paa et stort Hav eller Led i en Maskine. 

 det ene bestandigt udenfor det andet. Men denne Grundfore- 

 stilling maa ophæves fra et hoiere Synspunkt. Er Materien efter 

 sit inderste Princip overvundet af Aanden, saa er ogsaa det 

 hele udvortes Forhold mellem Sjælene ophævet. I sit egentlige 

 Yæsen maa Sjælene antages at være ikke udenfor, men i hver- 

 andre. Paa dette Grundlag vil først en ab so lut Ethik være 

 mulig. Den vil ellers, som hos Spencer, væsentlig blive relativ, 

 et vistnok fint udspundet, men principløst Kompromis mellem en 

 illtruisme og en Egoisme, af hvilke den ene paa alskens Maader 

 og med alskens Hensyn og Beregninger maa se til at rette sig 

 efter den anden og hvor al Konsekvents, enhver helt udtænkt 

 Tanke fra først af er forbudt. Der ligger i den ældre positi- 

 vistiske Ethik ingen Beskyttelse mod en Jesuitisme, der tillem- 

 per Moralen „efter Omstændighederne". Denne Beskyttelse yder 

 derimod en Ethik grundet paa det absolute Imperativ. Sagen er 

 nemlig her denne, at naar Mennesket opfattes efter sit udødelige 



Vid.-Selsk.. Forh. 1886. No. 18. 2 



