64 



inverkan. Äfven en förlängning af lifslängden kan förefinnas, 

 så hos dvärgar af Carlina vulgaris och Cirsium lanceolatum; 

 dessa växter äro väl oftast bienna, men kunna understundom 

 vara plurienna, hvilket synes bero därpå, att de under tvenne 

 vegetationsperioder ej kunna uppbygga växtkroppen till den 

 styrka, som erfordras för att de skola komma till frösättning. 

 Hildebrand angifver, I, p. 95, samma orsak härtill som till 

 förkortning af lifslängden. 



I sammanhang härmed kan omnämnas ett organisations- 

 förhållande, som jag ibland förefunnit hos annuella dvärgar, 

 nämligen att hjärtbladen äro funktionsdugliga längre än un- 

 der mera normala förhållanden (jfr Gauchery, I), ofta t. o. m. 

 under växtens hela lif. Orsaken härtill synes vara sträfvan 

 att spara på byggnadsmaterial. Hos individ af ordinära di- 

 mensioner äro i allmänhet, åtminstone hvad vår flora be- 

 träffar, hjärtbladen försatta ur funktion vid blomningen [un- 

 dantag härifrån utgöra väl blott Gentiana baltica Murb. och 

 G. uliginosa (jfr Murbeck, III, p. 4, 14) och Koenigia islan- 

 dica L. (jfr Jttel, I, p. 215)]. Som exempel på alfvardvärgar, 

 som ofta under större delen af sitt lif hafva funktionsdugliga 

 hjärtblad, kunna nämnas Anagallis arvensis (se Witte, II, 

 tafl. 6, fig. 6; jfr äfven Gauchery, I, p. 79: »Les feuilles 

 cotylédonaires persistent »), Chcenorrhinum minus (se fig. 

 5: 14, p. 58), Linum catharticum f. minimum, Siriapis arvensis 

 samt äfven ibland Calaminiha acinos f. nana, Gnaphalium 

 uliginosum f. acaide och Senecio vulgaris. 



Kanske synes jag hafva uppehållit mig allt för mycket 

 vid alf vardvärgarna ; jag tror mig dock vara försvarad, då 

 jag tillägger, att dvärgar, ehuru de förekomma mångenstädes 

 i vårt land på vägkanter, på klippor, på sandstränder m. fl. 

 ställen, ej inom någon svensk vegetationstyp torde spela en 

 så framträdande roll i anseende såväl till artantal som till in- 

 dividantal som i alfvarvegetationen. De utgöra ett af dess 

 mera karakteristiska drag. 



Som nämndt, påpekar Erikson, I, p. 190, den öländska 

 alfvarvegetationens »ytterliga nanism»; för att visa detta 

 meddelar han, 1. c, några mått å of van jordssystem, exempel- 

 vis af Achillea millefolitcm, Bromus mollis, Galium verum, 

 Teucrium scordium, Vicia, cracca, m. fl., om hvilka han, 1. c, 

 säger: »I denna samling af dvärgar». Som synes har be- 



