65 



mälde författare endast tagit of van jordssystemen i betrak- 

 tande. En hel del af alf vårvegetationens »dvärgar» är emel- 

 lertid ej äkta dvärgar i den mening jag fattat dem, d. v. s. 

 harmoniskt reducerade individ, utan de äro disharmoniskt 

 utbildade på så sätt, att of van jordssystemet är starkt re- 

 duceradt, dvärglikt, under det att underjordssystemet an- 

 tingen ej alls är reduceradt, eller också är t. o. m. starkare 

 utveckladt än under normala förhållanden, eller också äfven 

 det något reduceradt, ehuru denna reduktion ej alls står i 

 proportion till of van jordssystemets. Dylika disharmoniskt 

 utvecklade individ med dvärglikt of van jordssystem skulle 

 jag vilja kalla »semi »-dvärgar; dessa synas kunna hänföras 

 till Gublers (I) kategori »nanism accidentel et partiel ou 

 local». I analogi med förhållandet hos dvärgarna äro ej alla 

 i alfvarvegetation förekommande individ af de arter, som här 

 omnämnas såsom »semi»-dvärgar, alltid utbildade som sådana, 

 utan kunna, beroende på lokala förhållanden, äfven vara nor- 

 malt utbildade. Seminanism förekommer hos pollakantiska 

 arter och orsakerna till denna disharmoni torde, förutom de- 

 samma som förorsaka nanismen, vara att söka just i dessa 

 arters egenskap af pollakanter med länge kvarlef vande un- 

 derjordssystem. För öfrigt kan i detta sammanhang omnäm- 

 nas några faktorer, som kunna åstadkomma en kraftig ut- 

 veckling af rotsystemet. Först och främst har Gain, I, p. 

 121, påvisat, att individ af en art, vuxna i torr jord, ut- 

 veckla ett i förhållande till stamsystemet kraftigare rotsystem 

 än hvad fallet är med individ, vuxna i fuktigare jord; Ko- 

 manus påpekar, I, p. 17: »Den enorma ökning i rotsyste- 

 met, som alltid uppträder vid kulturer på lösningar af en- 

 samt calciumsalter, och hvilken ökning är vida större än den 

 i stjelkkomplexen» ; vidare kan kväfvebrist åstadkomma en 

 förlängning af rotsystemet (jfr Benecke, I, p. 41 ; Jost, I, 

 p. 384). I hvilken mån dessa sistnämnda faktorer möjligen 

 kunna inverka på alf vårväxterna, är mig obekant. 



Hvad dessa disharmoniskt utvecklade individs ofvanjords- 

 system beträffar, så är dess reduktion alldeles analog med 

 dvärgarnas; stammarna äro kortare och finare, internodierna 

 kortare och färre, bladen färre, mindre och mera hela, hvar- 

 jämte äfven reduktion inom florala systemet förefinnes. Un- 

 derjordssystemet, särskildt rotsystemet, är däremot mycket 



H. Witte. 5 



