72 



ningsaxlar, så t. ex. hos Leontodon autumnalis (i. coronipif olivs, 

 f. procumbens), Plantago lanceolata f. dubia (se fig. 20: 2, p. 95), 

 P. major f. minor, P. maritima f. lanigera, P. media f. pygmcea 

 (jfr Witte, II, p. 74, tafl. 8, fig. 2 a), P. tenuiflora f. depressa. 

 periodisk yt- Periodisk ytförminskning är (jfr Warming, IV, p. 153) 

 förminskning. e ^ fö r xero fii a vegetationstyper utmärkande drag, hvarigenom 

 en hel del arter erhåller ett visst skydd mot för stark tran- 

 spiration. Att så äfven är förhållandet i alf vårvegetationen 

 har framhållits af Erikson, I, p. 192 — 3; denna ytförminsk- 

 ning kan vara af olika slag, det mest extrema är utan tvifvel 

 det fall, då växten under den torraste delen af vegetations- 

 perioden blott kvar] ef ver såsom frö; dess egentliga lifsperiod 

 är inskränkt till vår och höst; såsom fallet är med en hel 

 del vinterannuella hapaxanter, t. ex. Alyssum calycinum, An- 

 drosace septentrionalis, Arenaria gothica, A. serpyllifolia (jfr 

 Erikson, ],p. 193), Bromus mollis, Cerastium-a,rter, Draba verna, 

 Holostcum umbellatum, Hutchinsia petrcea, Myosotis strida, 

 Myosurus minimus, Plantago tenuiflora, Teesdalia nudicaidis, 

 m. fl. Ett annat fall är det, då under den torra perioden 

 af växten blott kvarlefva perennerande underjordsdelar ; denna 

 typ, till hvilken höra på våren eller försommaren blommande, 

 oftast med lök eller knölliknande organ försedda arter, och 

 hvilken är mycket allmän i stepper och liknande vegetations- 

 typer (jfr Warming, IV, p. 153), är ej synnerligen vanlig i 

 alfvarvegetationen. Till denna kategori höra först och främst 

 Allium schoenoprasum samt äfven Orchis-arter, Ranunculvs 

 btdbosus, B. illyricus: så förhålla sig äfven i någon mån Briza 

 media, Poa alpina, P. bulbosa, Saxi fråga granulata och Sesleria 

 coerulea. Dylika växter, hvars egentliga lifsperiod är af relativt 

 kort längd, betecknas af Volkens, III, p. 21, såsom efemära 

 (jfr äfven Warming, IV, p. 153; Erikson. I, p. 192—3); en 

 del af dessa, . t. ex. Plantago tenuiflora, har ej xerofilt byggda 

 blad. 



Ett annat slag af periodisk ytförminskning förefinnes hos 

 växter, som hafva förmåga att vid torka rulla ihop eller vika 

 samman sina blad. Hoprullning af blad förekommer hos 

 en del gräs, t. ex. Festuca ovina, F. rubra, Melica ciliata, 

 Phleum pratense, Sesleria coerulea, m. fl. (jfr Tschirch, II). 

 Hopvikning af blad kan äga rum hos Antennaria dioica, Glo- 

 btdaria vidgar is, Hieracium pilosella, H. sabulosorum; hos Oxy- 

 tropis campestris och Vida cracca kunna äfven småbladen något 



