81 



blad och äfven stammar (ÖL); Hieracnim-aTter (i synner- 

 het H. auricula): blad (ÖL, Gtl., Vg.); Hutchinsia petrcea: 

 blad (ÖL. enl. N. Sylvén); Inula britannica (f. n:o 2): stam- 

 mar (ÖL; jfr Witte, II, p. 84); Leontodon autumnalis: blad; 

 vanligen mest framträdande hos den glatta formen (ÖL); Ly- 

 thrum salicaria: blad och stam (ÖL); Medicago lupulina: 

 blad på undersidan; bladen kunna vara böjda in mot stam- 

 men och småbladen vikna mot hvarandra (ÖL); Mentha 

 austriaca: blad (ÖL); Phleum pratense: blad, i synnerhet 

 på undersidan, och strået upptill (ÖL); Pimpinella saxifraga: 

 blad (ÖL); Plantago maritima: blad, ibland (öl., enl. N. Syl- 

 vén); Polygonum aviculare: blad och stammar (ÖL); Poten- 

 tilla verna * erythrodes : stammar (Gtl.); äfven hos hufvud- 

 f ormen (Vg.); Poterium sanguisorba : blad (Gtl., enl. N. Syl- 

 vén); Rumex acetosella: blad och stammar (ÖL); Sagina nodosa: 

 blad och stammar (ÖL); Saxifraga granulata: blad (ÖL); S. 

 tridactylites : blad och stam (ÖL, Vg.); Sedum acre: blad (på 

 Ölands södra alfvar har jag äfven iakttagit frukterna inten- 

 sivt röda); S. album: blad nästan alltid intensivt färgade, 

 blott i springor förekommer denna art med gröna blad ; S. * pol- 

 lens har däremot alltid gröna blad; S. rupestre: blad (ÖL, jfr 

 Erikson, I, p. 234; Vg.); Silene maritima: i synnerhet blad 

 (ÖL); S. nutans: blad (ÖL, enl. N. Sylvén); S. venosa: blad 

 (ÖL, enl. N. Sylvén); Succisa pratensis: blad (ÖL, enl. N. 

 Sylvén); Taraxacum officinale: blad (ÖL, Gtl., Vg.); T. pa- 

 lustre: blomställningsskaft och bladens nedre delar (ÖL); 

 Teucrium scordium: blad (ÖL); Thymus serpyllum: blad (ÖL, 

 Gtl., Vg.); Torilis anthriscus: blad och stammar (ÖL); Trifo- 

 livm arvense: blad (ÖL); T. pratense: blad (ÖL); T. repens: 

 blad (ÖL); Veronica scutellata: blad (ÖL, jfr Erikson, 1, p. 

 234); V. spicata: blad (ÖL, Vg.); Viscaria alpina: blad (ÖL). 



Hvad betydelsen häraf beträffar, så hafva flera olika 

 åsikter blifvit framställda, så af Kerner, II, Stahl, m. fl.; 

 den mest sannolika förklaringsgrunden synes vara, att det 

 röda färgämnet bildar liksom en skärm, som utestänger för 

 assimilationsarbetet skadliga ljusstrålar; Green, I, p. 189 — 90, 

 har för öfrigt experimentellt påvisat, att de röda ljusstrå- 

 larna mest påskynda diastasproduktionen, under det att andra 

 ljusstrålar i mindre grad befordra eller t. o. m. verka stö- 

 rande på denna process. 



H. Witte. 6 



