48 



tufvor af 5 å 6 cm:s diameter); — Caloplaca variabilis, Col- 

 lema cristatum, Dermatocarpum miniatum p complicatum, Le- 

 mnora calcarea, Toninia coeruleonigricans och Verrucaria ni- 

 grescens. 



På rätt stora delar af heden är det täckade jordlagret 

 ganska tunt, varierande i mäktighet från ett par till c:a 15 

 cm.; vegetationen består här af ett ej slutet täcke af örter 

 och gräs samt busklafvar och ofta äfven rätt rikliga mossor. 

 De mera karakteristiska arterna äro: Ar enar ia serpyllifolia, 

 Calamintha acinos f. nana, Festuca ovina, Linum catharticum, 

 Poa alpina, Potentilla verna, Sagina nodosa, Sedum acre, Tara- 

 xacum officinale * corniculatum, Veromca longijolia f. (jfr Witte, 

 II, p. 71), Viola arvensis; Cetraria aculeata, C. islandica, Gla- 

 donia furcata o pungens, C. pyxidata [i Pocillum, (Lecanora 

 bracteata,) Toninia coeruleonigricans, m. fl. 



En ståndortsanteckning (19 19 /7 00) öfver vegetationen å 

 mindre (2 m. 8 ) profyta, hvars jordmån utgjordes af 5 — 1 1 

 cm. djup, rödaktig vittringsjord (fuktighetsgrad Yio) \ utvisar 

 följande: strödd — riklig-: Linum catkarticum; tunnsådda: 

 Cerastium se?nidecandrum, Festuca ovina, Thymus serpyllum; 

 enstaka : Agrostis vulgaris, Arenaria serpyllifolia, Calamintha 

 acinos, Gerastium vulgatum, Girsium lanceolaium (en årsplanta), 

 Draba verna, Linum catharticum f. minimum, Lotus cornicula- 

 ius, Poa alpina, Potentilla verna, Taraxacum officinale, T. 

 * corniculatum, Trifolium repens, JJlmus montana (en årsplanta), 

 Veronica longifolia f. (jfr Witte, II, p. 71); — mossor, rik- 

 liga, ej täckande, delvis förtorkade och obestämbara: Hylo- 

 comium parietinum, Polytrichum juniper inum, Stereodon cupressi- 

 formis, Thyidium abietinum ; — Cetraria aculeata, C. islandica, 

 Cladonia furcata o pungens, C. pyxidata [l Pocillum, Peltigera 

 rufescens. 



Den steppartade vegetationen på Klefva hed är i all- 

 mänhet af denna eller i det närmaste denna sammansättning; 

 afvikelserna härifrån äro, att en del arter blifva bestånds- 

 bildande, h varigenom vissa fläckar genom sin färgton sticka 

 af mot hedens grågröna eller brungråa yta. I juli månad 

 (1900) voro de mest i ögonen fallande af dessa: Veromca 

 longifolia' 2 -hestknd (\]ush\k färgton), Galium ventm-hesthnd (gul 



1 Efter den finska 10-gradiga skalan: 1 — 6 = siccissimus — humidus, 

 7 — 10 = udus — aquosissimus : jfr Wainio, I, p. 13. 



2 Lågväxt, 4—12 cm. hög form (jfr Witte, II, p. 71). 



