44 



Festuca förekommo spridda Cirsium acaule och Juniperus com- 

 munis, den sistnämnda i nedtryckta, nästan mattformiga in- 

 divid (se fig. 3, p. 43), h varjämte antecknades följande arter i 

 enstaka exemplar: Agrostis stolonifera, Convolvulus arvensis f. 

 linearifolius, Echinospermum lappula (dvärg), Galium verum, 

 Hieracium auricida, Leontodon autumnalis, Linurn catharticum, 

 Sedum album, Taraxacum officinale, Thymus serpyllum; mossor 

 och lafvar saknades nästan fullständigt, blott här och där 

 förtorkade Orimmia gracilis. 1 Denna alf vårvegetation öfver- 

 ensstämmer med den Festuca cwma-formation, som före- 

 kommer på Ölands alfvar (jfr Hemmendorff, I, p. 19) och 

 torde förekomma flerstädes på Gotland, så t. ex. på Närs 

 alfvar, om hvars vegetation Johansson, III, p. 33, säger: 

 »Marken till 50 % täckt af mattor af Festuca ovina. Vege- 

 tationen i öfrigt fattig». Johansson kallar, II, p. 25, områden 

 sådana som Närs alf var för träskhedar, på grund af jordens 

 på våren jäsande, träskart ade beskaffenhet, och räknar dem 

 till torra ståndorter med kalkhaltigt underlag och säger, II, 

 p. 24, att deras vegetation är xerofil. Detta slag af alfvar- 

 vegetation torde i viss mån erinra om Syd-Rysslands gräs- 

 stepper, om hvilka Grisebach, I: 1, p. 456 o. 457, säger: »Die 

 Grassteppe unterscheidet sich da, vvo die rasenbildenden Gra- 

 mineen vorherrschen, von den Wiesen des Nordens dadurch, 

 dass der Rasen die Oberfläche des Bodens niemals vollständig 

 bedeckt». »— - herrschen die zarteren Gräser vor (Festuca 

 ovina) und kleinere, nahrhafte Stauden sincl häufig (z. B. 

 Medicago falcata, Thymus)». 



Alfvarängen. 



Den gotländska alfvarängen är i allmänhet betydligt 

 mindre utpräglad än den öländska, beroende på de gotländska 

 alfvarområdenas mindre skarpa begränsning. 



1 Detta Festuca-aliv&T torde säkerligen vara detsamma, som af Linné, 



III, p. 274, omnämnes sålunda: »Näs-Kyrka . Mitt för henne låg 



Landswägen öfwer ett stort Fält, som endast war betäkt med bleke-blandad 

 Lera. Jorden war här helt bar, sprucken, knagglug, rylig, lik en förmycket 

 giäst Deg. Härpå wäxte föga annat än endast Färgräset, som stod doch 

 så glest, at det war merendels 1 quarter mellan hwart stånd och Lappula, 

 som war här mer än jag sedt på någon annan Ort, fast intet stånd war 

 längre än fingret. Utom desse woro några få Enebuskar och litet Serpyl- 

 lum, Sedum flore albo och Carlina sylvestris vulgaris Clus.» 



