29 



är äfven rådande på de ryska stepperna (jfr Hann, I, p. 510). 

 Vidare förhindra nog vindarna i viss mån myllbildningen ge- 

 nom att bortföra dels en hel del växtrester, dels en del af 

 den mylla, som bildas. 



I delvis samma riktning som vindarna verkar äfven in- 

 solationen, hvars inverkan på alf varom rådena är desto 

 kraftigare, då högre vegetationsskikt saknas, och då det 

 täckande jordlagrets mäktighet är så ringa och emedan kalk- 

 stenen är starkt värmeabsorberande; det tunna jordlagret 

 uppvärmes ofta så starkt, att dess temperatur är betydligt 

 högre än den omgifvande luftens (jfr Hemmendorff, I, p. 

 29; Johansson, II, p. 61). Möjligen är insolationens inverkan 

 större på de öländska och gotländska alfvarområdena än 

 på de vestgötska, af den anledning att himlen under vege- 

 tationsperioden är mindre molnhöljd öfver Östersjön än öfver 

 fastlandet; dock förefinnes en, ehuru obetydligare, minskning 

 af molnmängden äfven öfver trakterna omkring Vänern 

 således öfver Kinnekulles alfvarområden (jfr Hamberg, II, 

 p. 329). 



De klimatiska faktorernas inverkan på alfvarvegetationen 

 är betydligt mindre än hvad fallet är med de edafiska; i och 

 för sig skulle klimatet ej kunna åstadkomma någon stepp- 

 vegetation, icke ens i Ölands och Gotlands jämförelsevis torra 

 klimat; ständiga vindar, stark insolation och troligen 

 äfven låg luftfuktighet synas vara de klimatiska fak- 

 torer, som mest bidraga till alf vårvegetationens 

 egenartade prägel. 



I detta sammanhang bör emellertid omnämnas en faktor, 

 som i någon mån bildar en motvikt mot den af olika faktorer 

 betingade torrheten, nämligen den starka daggbildning, 

 som synes äga rum på alfvarområdena (jfr Hemmendorff, I, 

 p. 30) och hvars betydelse för alfvarvegetationen säkerligen 

 icke är ringa (jfr Volkens, II, p. 44—5). 



Slutligen vill jag äfven påpeka en faktor, hvars inverkan Kulturen 

 säkerligen ej är obetydlig, nämligen den ohejdade betning, faktor. 

 som äger rum på flertalet alfvarområden. På obetade om- 

 råden får vegetationen ett yppigare utseende (jfr Munthe. 

 II, p. 11, fig. 5). 



