25 



Anmärkningar till tabellen (nederst å föreg. sida): N:o 1: Vitt- 

 ringsjord af öfversilnrisk kalksten. Alfvarområdet söder om Muskemyr, 

 Sundre socken, Gotland. H. Munthe. — N:o "2: Vittringsjord af ortoeerkalk 

 (»Täljsten») NNO om Vesterplana kyrka, Vesterplana socken, Vestergötland. 

 H. Munthe. Af samma prof är den af Munthe, I, p. 142., omnämnda ana- 

 lys 2 utförd. — N:o 3: Vittringsjord af öfre röd ortoeerkalk från kalkstens - 

 brott VNV om Väsäter, österplana socken, Vestergötland. H. Munthe. Af 

 samma prof är den af Munthe, I, p. 142, omnämnda analys 4 utförd. — 

 N:o 4: Vittringsjord af lefversten från platån c:a 300 m. OSO om Klefva 

 kyrka, Vilske- Klefva socken, Vestergötland. H. Munthe. — Analys N:o 1 är 

 utförd af Direktör O. Hulander å Kemiska stationen i Visby, analyserna 

 n:ris 2, 3 och 4 af Ingeniör G. Nannes å Kemiska stationen i Skara. 



Hvad ofvan omnämnda analyser beträffar, så torde åtmin- 

 stone n:ris 2, 3, 4 kunna betecknas såsom rätt näringsrika, 

 under det att n:o 1 utvisar en lägre näringshalt, likartad 

 alfvarmons. * 



Slutligen vill jag äfven meddela en af Dr. Atterberg 

 utförd analys å alfvarmo från Stenåsa socken (Ölands södra 

 alfvar) ; å samma prof är den af Munthe, II, p, 113, omnämnda 

 analysen utförd: 



Grus 18%, till största delen bestående af kalksten; 



Sand (2 — 0.2 mm.) . . . 8 », bestående af kalksten med 0,6 % granitsand; 

 Mo (0.2—0.02 mm.) ... 47 

 Lät ti er, med mindre 



mängd af lerf ina partiklar 27 

 Mull hal t obetydlig . . — 

 100% 



Fosforsyra 0,115% (enl. Munthe, II, p. 113), 



Kali (i mo och lättler) . 0,084 » 



Kalk (kolsyrad) .... 81,40 » (enl. Munthe, II, p. 113). 



Dr. Atterberg har om alfvarmon meddelat, att den 

 »består i hufvudsak af kalkstensslam; alvarmon är väsentli- 

 gen fattigare på fosforsyra och kali än al var jorden; kalihalten 

 är särdeles ringa. Alvarmon kan kallas en »fattig» jord». 



Af of v anstående torde framgå, att alfvarområdenas jord- 

 mån i allmänhet ingalunda är näringsfattig utan tvärtom 

 särdeles näringsrik. Halterna af kali, fosforsyra och kväfve 

 synas i allmänhet vara fullt tillräckliga för vegetationens 

 behof; mullhalten är rätt hög, men torde nog variera 

 rätt mycket beroende på om vegetationstäcket är slutet eller 

 ej. På grund af kalkstenslagrets torrhet blir emellertid 

 näringstillgången rätt ringa; jordmånen är således fysiologiskt 

 näringsfattig. — Här kan äfven omnämnas, att den sydryska 

 steppens jordmån är »overordentlig frugtbar, rig paa Humus 

 og paa Kalk» (Warming, IV, p. 218). 



ockrehaltig kalksten med 4.8% i saltsyra 

 olösliga delar ; 



