14 



typer äro xerofilt utbildade; 1 fjällheden torde väl också, åt- 

 minstone delvis, kunna anses vara en stepp (jfr äfven Krasan, 

 III, p. 42). Alfvarvegetationens delvis rätt stora moss- och 

 ] af rikedom — i den mest extrema alf vårvegetationen träda dock 

 äfven mossor och lafvar tillbaka — är ett drag, hvari den 

 i någon mån mera öfverensstämmer med fjällheden (jfr Hult, 

 III, p. 170; Warming, IV, p. 199) än med den sydost- 

 europeiska steppen. Detta torde emellertid bero på de klima- 

 tiska förhållandena: alfvarvegetationen är ju en edafisk stepp, 

 den äkta steppen en klimatisk. Alf vårvegetationens öfver- 

 ensstämmelse med fjällheden är dock i många andra hän- 

 seenden rätt obetydlig, så t. ex. med af seende på hapaxanters 

 förekomst; dylika saknas ju nästan alldeles i fjällheden (jfr 

 Warming, IV, p. 188), under det att de i alfvarvegetationen 

 äro af rätt stor betydelse, h vilket kanske i ännu högre grad 

 är fallet i den äkta steppvegetationen : »in den waldlosen 

 Region der Steppe sind einjährige Gewächse so häufig, dass 

 sie of t streckenweisc die Hauptmasse der Vegetation bilden» 

 (Kerner, I, p. 32, jfr äfven Grisebach, I: 1, p. 449). Alfvar- 

 vegetationen sammansättes vidare af en hel del fanerogama 

 växtarter, som äfven förekomma på de ungerska , sydryska och 

 kaukasiska stepperna. Jag vill här efter Gruner, II, p. 104 

 — 115. Kerner, I, p. 292 — 3. Lehmann, I, p. 96 — 7, Rådde, I, p. 

 1 — 97, Rehmann, I, p. 51 — 85, Warming, IV, p. 219, omnämna 

 en del på de eurasiatiska stepperna förekommande, i svensk 

 alf vårvegetation ingående arter: Achillea millefolium (»Auf den 

 Steppen iiberall häufig», Rehmann, I, p. 67), Adonis vernalis, 

 Artemisia campestris, A. rupestris, Aspendatinctoria, Asterlino- 

 syris, Bromus mollis, Brunetta grandiflora, Calaminlha acinos, 

 Carex verna, Carlina vidgaris, Cerastium semidecandrum, Cirsium 

 acaule, Convolvulus arvensis, Cynanchum vincetoxicum, (»Auf 

 den Steppen häufig», Rehmann, I, p. 72), Draba verna, 

 Echinospermum lappula, Erodium cicutarium, Festuca ovina (»I 



den bedste sydrussiske Steppe, — , fremherske Festuca 



ovina», Warming, IV, p. 219), Filipendula hexapetala, Fragaria 

 collina, F. vesca, Fumana procumbens, Geranium sanguineum, 



1 Liknande synes förhållandet vara äfven med alpina hedar; jag vill 

 här i förbigående blott omnämna, att de exemplar af Achillea millefolium, 

 Brunella vulgaris* Ckrysanthemum leucanthemum, Helianthemum chamcecistus 

 och Scabiosa columbaria, som finnas afbildade af Bonnier, II, tafl. V, VIII, 

 IX, XII, och hvilka vuxit i ett alpint klimat, i hög grad likna exemplar 

 af dessa arter från svenska alfvarområden. 



