Alfvarvegetationens växtgeograf iska ställning. 



Alf vårvegetationen är en stepp vegetation, fullt jämför- 

 bar med den äkta steppens, äfven om de faktorer, som 

 i dessa båda fall betingat steppkarakteren, äro väsentligt 

 olika, nämligen i förra fallet til] största delen underlagets, 

 i senare fallet till största delen klimatets beskaffenhet. Drude 

 framhåller, VII, p. 362 — 3, förekomsten af edafiska stepper 

 inom områden, som ej stå under inflytande af steppklimat, 

 då han säger: »Wo ausserhalb des Wustenklimas Felsen und 

 ihr Trummergestein die Landschaft durchsetzen oder beherr- 

 schen, zwingen sie derselben auch stets einen neuen, eigen- 

 artigen Ausdruck mit lediglich edafischem Charakter auf. In 

 der Regel werden dadurch kleine, steppenartige Bewachsungen 

 in eine sonst ganz änders geartete Umgebung hineingebracht ». 

 Den öländska alfvarvegetationens steppnatur har redan för 

 långt tillbaka sedan påpekats af Wahlenberg, I, p. 315, som 

 jämför den med de afrikanska stenöknarna, samt i senare 

 tid äfven af Erikson, som, V, p. 71, härom säger: »Söka vi 

 efter jämförelser, så erbjuda de osteuropeiska och asiatiska 

 stepplandskapen i någon mån något likartadt». Hvad åter 

 den gotländska alfvarvegetationen beträffar, så påpekar 

 Johansson, II, p. 61: »de många om klippstäpper erinrande 

 träskhedarna och hällmarkerna». Såväl Wahlenberg, 1. c, 

 som Erikson, 1. c, framhåller äfven alfvarvegetationens lik- 

 heter med fjällheden, i synnerhet på grund af moss- och laf- 

 rikedomen och växternas nedtryckta växsätt. Det är visser- 

 ligen sant, att områden förekomma, som förete en viss likhet 

 med fjällheden, och att en hel del drag, som karakterisera 

 dennas arter, äfven återfinnas hos a lf vårväxt er na, men detta 

 beror naturligtvis till stor del på att båda dessa vegetations- 



