12 



större roll, och detta nästan uteslutande i den öländska alf- 

 varvegetationen. Bland kulturelementen är o blott Erodium 

 cicutarium och äfven Avenastrum pralense af större betydelse ; 

 huruvida Asperula tinctoria är att uppföra såsom kulturele- 

 ment torde vara osäkert; den hänföres af Areschoug, I, p. 

 15 — 16, till hans »Altai-flora». 



Slutligen vill jag omnämna alla alfvarväxter, som af 

 Kjellman, II, upptagas såsom steppelement: Adonis vernalis, 

 Artemisia laciniata, A. rupestris, Aster Unosyris, Braya supina, 

 Fumana procumbens, Gypsopliila fastigiata, Helianthemum oelan- 

 dicum, Inula britannica, Melica ciliata, Plantago tenuiflora, 

 Potentilla collina, Pulsatilla pratensis och Eanunculus illyricus; 

 dessa steppväxter förekomma endast i öländsk eller gotländsk 

 al f vårvegetation, men däremot ej i vestgötsk. 1 



Hvad alf vårvegetationens karakteristik för öfrigt angår, 

 så förete alfvarväxterna en hel del för xerefila vegetations- 

 typer i allmänhet karakteristiska drag, såsom nanism, reduk- 

 tion af of van jordssystem och kraftig utveckling af underjords- 

 system, anordningar mot för stark transpiration : periodisk 

 ytförminskning, reduktion af transpirerande ytor, stark hår- 

 beklädnad, vaxbeklädnad, förtjockning af epidermis yttervägg, 

 isolateral bladbyggnad o. s. v., vidare succulens m. m., allt 

 förhållanden, till hvilka jag i det följande återkommer. 



1 I sammanhang härmed kan påpekas, att den enda lokal i vårt land, 

 där den äkta steppväxten Stipa jyennata L. (,8 Joannis Celak. enl. An- 

 dersson, I, p. 102) ännu förekommer, är belägen invid ett mindre alfvar- 

 område vid Stenåsen i Dala s:n, Vestergötland. 



