9 



ingående i alf vårvegetationen, 114 arter eller 27% hapaxanter; 

 frånräknas äfven alla i alfvarvegetationen enstaka uppträ- 

 dande arter (d. v. s. de af mig. II, med — oeh betecknade) 

 ställa sig dessa tal proportionsvis lika, ity att af 240 arter 

 63 eller 26 % äro hapaxanter. För jämförelse kan nämnas, 

 att Grevillius, III, p. 30, uppgifver antalet ettåriga arter på 

 Ölands alf var till 36 eller 25 % ; Hemmendorfe upptager, I, 

 p. 11, i sin förteckning öfver Ölands alfvarväxter 274 arter 

 fanerogamer, af hvilka 60 eller 22 % äro hapaxanter. Hvad 

 individantalet af hapaxantiska alfvarväxter beträffar, så äro 

 rätt många af dem mycket allmänna, t. ex.: Androsace sep- 

 tentrionalis, Arenaria gothica, A. serpyllifolia, Bromus mollis, 

 Cerastium pumilum, Crepis tectorum, Draba verna, Erodium 

 cicutarium, Euphrasia strida, Hutchinsia petrcea, Linum ca- 

 tharticum, Myosurus minimus, Plantago tenuiflora, Saxifraga 

 tridactylites, m. fl. Hvad lifslängden af de i alfvarvegetatio- 

 nen ingående hapaxanterna beträffar, så äro de nästan 

 uteslutande annuella; bland biennerna 1 är endast Carlina 

 vidgar is af någon större betydelse. Hapaxanter, i synner- 

 het annuella, spela i allmänhet stor roll i öppna, koloni- 

 artade växtsamhällen och då alfvarvegetationen, som nämndt, 

 är en oftast öppen vegetation, ligger säkerligen häri en af 

 de största orsakerna till hapaxanternas jämförelsevis stora 

 betydelse. Xerofila vegetationstyper i allmänhet såväl i tem- 

 pererade som i varma zoner utmärkas ofta af ett stort an- 

 tal hapaxanter (jfr Kerner, I, p. 32; Grisebach, I: 1, p. 449; 

 Hildebrand, I, p. 124; Volkens, III, p. 21; Warming, IV, 

 p. 219). 



Sveriges vegetation är som bekant en på olika tider och 

 från olika håll invandrad vegetation. Flertalet af våra växt- 

 samhällen hafva därför att uppvisa en blandning af utveck- 

 lingshistoriskt olika element, beroende på att de arter, som 

 invandrat under ett klimatskede, ej fullständigt undanträngt 

 förut under andra klimatiska förhållanden inkomna arter, 

 utan af dessa bland sig upptagit dem, som haft förmåga att 

 anpassa sig till de ändrade klimatiska förhållandena. Alfvar- 

 vegetationen har också att uppvisa en väl utpräglad bland- 

 ningsflora af olika utvecklingshistoriska element. Särskild t i 

 ögonen fallande visar sig detta genom förekomsten af från 



1 Dessa äro nog ofta äfven plurienna. 



