8 



(öl. [Borgholms alfvar]), Ph. pratense (Öl. [S. Alfvaret]), Poa 

 alpina (ÖL, Vg. [Klefva hed]). 



Rätt karakteristiska, ehuru ej i samma mån som de förut 

 omnämnda, äro äfven: Androsace septentrionalis, Arabis hirsuta, 

 Artemisia campestris, Campanida rotundijolia, Carex glauca, 

 Draba verna. Leontodon autumnalis, Plantago lanceolata, Ranun- 

 culus flammula (Öl.) och Sesleria ccerulea (ÖL, Gtl). 



Bland mossorna torde följande få anses såsom utmär- 

 kande för alfvarvegetationen, nämligen: Dicranum flexicaide, 

 Dorcadion anomalum, D. cupulatum, Grimmia apocarpa, Hyp- 

 num lutescens, Mollia tortuosa, Stereodon cupressiformis, Thyi- 

 dium abietinum och Tortula ruralis. 



Följande lafvar äro karakteristiska för all alfvarvegeta- 

 tion: Cetraria acideaia, C. islandica, Cladonia furcata, C. pyxi- 

 data, Lecanora bracteata, L. calcarea, Peltigera rufescens och 

 Toninia coerideonigricans. Flera arter såsom Cetraria alvarensis, 

 C. juniperina f. ierrestris, C. nivalis, Cladonia, alcicornis, Leca- 

 nora crassa och L. fidgens äro i synnerhet utmärkande för 

 öländsk och delvis äfven för gotländsk alf vårvegetation; med 

 undantag af Lecanora crassa förekomma de äfven i den v est- 

 götska alfvarvegetationen, där de dock, förutom möjligen 

 Cetraria alvarensis, C. juniperina f. terr estris och Cladonia alci- 

 cornis, ej spela någon större roll. Thamnolia vermicularis 

 är särdeles karakteristisk för vegetationen på Ölands södra 

 alfvar. 



Hvad slutligen lignoserna beträffar, så är af högre buskar 

 Juniperus communis särdeles karakteristisk för en hel del 

 alfvarområden, t. ex. Borgholms alf var (ÖL), Wamlingbo 

 alfvar (Gtl.), Österplana hed (Vg.), m. fl. (jfr Witte, IT, p. 

 32), likaså Prunus spinosa för t. ex. Borgholms alfvar och 

 flera af de gotländska alfvarområdena; Potentilla fruticosa är 

 utmärkande för vissa delar (särskildt norra delen) af Ölands 

 södra alfvar. Af dvärgbuskarna är Thymus serpyllum karak- 

 teristisk för all svensk alfvarvegetation, Helianthemum-sntemsi 

 (H. oelandicum och äfven H. chamcecislus samt H. marifolium 

 [den sistnämnda blott på sydligare delen af Ölands södra alf- 

 var]) åter blott för större delen af den öländska; H. chamoe- 

 cistus ingår dock äfven i den gotländska. 



Alfvarvegetationen består till större delen af pollakan- 

 tiska arter, ehuru äfven de hapaxantiska spela en rätt stor 

 roll. Hvad först artantalet beträffar, så äro af de 422 fanero- 

 gamer, som af mig (Witte, II, p. 5, jfr p. 86) upptagas såsom 



