Alfvarvegetationens allmänna karakteristik. 



Den allmänna vegetationstypen bestämmes i stort sedt 

 af rådande klimatiska faktorer ; de afvikelser, som förefinnas, 

 betingas af underlagets växlande beskaffenhet, d. v. s. af 

 edafiska faktorer (jfr Schimper, I, p. 173 — 176). Sveriges 

 vegetation är sålunda med vissa undantag en tropofil skogs- 

 vegetation (jfr Schimper, I, p. 587), som tillhör den norra 

 tempererade zonens stora circumpolära skogsbälte. Inom 

 denna skogsvegetation förekommer emellertid en hel del olika 

 edafiska vegetationstyper, hvarpå vi i vårt land hafva tal- 

 rika exempel i kärr- och mossvegetation, i psammofyt- och 

 halofytvegetation, m. fl. Bland Sveriges edafiska vegeta- 

 tionstyper torde kalkhedarnas jämförelsevis xerofi]a vegeta- 

 tion vara en af de mest säregna (jfr Hult, III, p. 157). För 

 denna har jag (Witte, II, p. 1) upptagit namnet alfvarvegeta- 

 tion och definierat densamma såsom »en på underlag af silu- 

 risk kalksten förekommande, ofta ej fullt sluten, klippstepp- 

 artad vegetationstyp». 



Hvad först och främst ordet alf var vegetation beträffar, 

 så är det ju ej någon strängt vetenskapligt bildad växt- 

 geograf isk term, men då ord ur folkspråket ofta hafva upp- 

 tagits vid bildandet af växtgeografiska termer, har jag — 

 ehuru ju ordet alf var 1 är ett speciellt öländskt ord af topo- 

 grafisk betydelse ' — ej tvekat att upptaga alfvarvegetation 

 såsom en växtgeografisk term ej blott för vegetationen på 

 Ölands alf var utan äfven för all vegetation, som i hufvudsak 

 öfverensstämmer med denna och är betingad af samma fak- 

 torer. Ordet alfvarvegetation har redan förut användts i 

 litteraturen, nämligen af Hult, III, p. 157, och Hemmen- 



1 Ordet alfvar (äfven älvar, allvar), alfvaret (äfven alf våren, som dock 

 troligen är en pluralisform), på folkspråket »alvre» (på öländska enligt 

 Hemmendorff, I, p. 1 not., »ålfv'åt») torde härstamma från alf (alfven) 

 och hafva uppstått för att heteckna att denna, här kalkstenen, på ?törre 

 sträckor är hlottad och ej täckt af »matjord». 



