84 



richer, I, p. 552, ansett den bero på »Wachsthum und 

 Streckung anderer Gewebe-Elemente des Blattes», hvilken 

 senare uppfattning synes mig mest sannolik. 



Som allmän regel kan framhållas, att pallissadparenchy- 

 met i allmänhet är betydligt kraftigare utbildadt med längre 

 celler, färre intercellularer och flera skikt samt intager ofta 

 en större del af bladet hos alfvarexemplar än hos exem- 

 plar, vuxna under normala förhållanden. Svampparenchy- 

 met är däremot hos alf vårväxterna i allmänhet af min- 

 dre mäktighet, cellerna hafva mindre utskott eller äro nä- 

 stan isodiametriska (jfr Grevillius, III, p. 54). Så t. ex. 



Fig. 15. 



Auct. del. Auct. del. 



Tvärsnitt genom blad af Brunella vulqaris (c:a 280 /i, förm. Fig. 15, 



från ÖL, S. Alfvaret (f. pygmcea), Fig. 16, från Vg., Wrangelsholm 

 (betesmark). 



har Brunella vulgaris normalt 1 ä 2 skikt palissadceller (se 

 fig. 16), under det att alf varf ormen ofta har ända till 4 

 (se fig. 15); bladets tjocklek är hos den senare dubbelt 

 mot hos den förra; pallisadparenchymets mäktighet (på tvär- 

 snittet) förhåller sig till svampparenchymets : hos normalfor- 

 men som c:a 1 : 1,5, hos alfvarf ormen som c:a 1 : 0,8 7. Viola 

 canina har enligt Grevillius, III, p. 54, under normala för- 

 hållanden mot bladens öfversida 1 lager trattceller, i alfvar- 

 vegetation däremot 2 ä 3 lager palissadceller. Dessa förhållan- 

 den synas bero på den på alfvarvegetationen verkande insola- 

 tionen. Haberlandt framhåller också, III, p. 253: »dass 

 eine grössere Lichtintensität, die eine energischere Assimila- 



