ST 



med hopvikta eller hoprullade blad ; jfr p. 72), likaså hos 

 Bromus mollis och Sesleria coerulea samt Juniperus communis. 



Klyf öppningarnes antal pr ytenhet skulle naturligtvis 

 kunna tillmätas någon betydelse för hämmande af transpira- 

 tion, nämligen om antalet (pr ytenhet) vore mindre än un- 

 der normala förhållanden. Emellertid är, åtminstone ej i 

 allmänhet, så fallet hos alf vårväxterna, ty »Die Spaltöff- 

 nungen — — — sitzen gewöhnlich etwas dichter bei den 

 Alvarpflanzen als bei den entsprechenden Normalformen» 

 (Grevillius, III, p. 48). Undantag härifrån torde väl före- 

 komma. Lippold, I, p. 371 — 5, har nämligen påvisat att en 

 del på torra kalkkullar (vid Wiirzburg) förekommande arter 

 där hafva färre klyföppningar än under normala förhållanden 

 (så t. ex. Aster linosyris, Brundia grandi flora, Campanula 

 rotundifolia, m. fl.), hos andra arter rådde dock samma för- 

 hållande som af Grevillius, 1. c, påpekats för alfvarväxterna. 



Som i det föregående framhållits, utmärkas alfvarväx- Organisations- 

 terna af en hel del olika organisationsförhållanden, som i företeelser för 

 större eller mindre grad tjäna till skydd mot stegrad transpi- u PP samlin 9 "f 

 ration (och assimilation). Hos en del arter finnes äfven sär- ' ,affen - 

 skild organisation för uppsamling och magasinering af vat- 

 ten. Så förekomma t. ex. hos Alchemilla vulgaris, Brunetta 

 vulgaris, Galium boreale, Trifolium repens (enligt Lundström, 

 I, p. 20, 38, 37, 16) hårbildningar, som synas tjäna till 

 uppsugande af vatten (särskildt dagg); dylika vattenuppsu- 

 gande hår förekomma äfven hos en del ökenväxter (jfr Vol- 

 kens, III, p. 31—3). 



Hos en del alfvarväxter torde de länge kvarsittande bla- 

 den tjäna till uppsamlande och kvarhållande af vatten (jfr 

 Hackel, I, p. 137), så är först och främst förhållandet hos 

 s. k. tunikatgräs (jfr Hackel, I, p. 131). Vackert utpräg- 

 lade tunikatgräs (endast dylika med »Strohtunika » förekomma) 

 äro Festuca ovina, F. * glauca, F. rubra f . oelandica och Poa 

 alpina f. nodosa, samt äfven Agrostis canina (jfr Erikson, 

 IV, p. 261), Avenastrum pratense (jfr Erikson, I, p. 197). 

 Nardus strida (jfr Grevillius, III, p. 34) och Sesleria coeru- 

 lea (jfr Erikson, I, p. 197), samt äfven i någon mån Me- 

 lica ciliata och Molinia coerulea. Äfven hos en del andra 

 växter, såsom Antennaria dioica, Carex glauca, Carlina vulga- 

 ris, Draba incana, Plantago lanceolata f. dubia, P. maritima 

 f. lanigera, Potentilla verna, Sagina nodosa (ibland), kvarsitta 



