89 



Slutligen vill jag omnämna ännu ett organisationsförhål- Vedbildning. 

 lande, hvars betydelse synes vara oviss. I det föregående, 

 p. 68, omnämnes, att en del under normala förhållanden 

 örtartade växter kunna uppträda såsom halfbuskar. Så är 

 ofta fallet med Artemisia campestris och A. rupestris, men 

 äfven ibland med Gypsophila fastigiata, Lotus corniculatus, 

 Potentilla verna, m. fl. Hos Gypsophila kan detta förhållande 

 vara särdeles utprägladt; på ett af fil. lic. N. Sylvén på 

 Ölands södra alfvar insamladt individ, af hvilket en del är 

 afbildadt å p. 88, fig. 18, fanns en hel del nedliggande, starkt 

 förvedade grenar af ända till 1 dm:s längd och 3 å 4 mm:s 

 tjocklek; i dessas veddel, som utåt omgafs af en korkmantel, 

 kunde med lätthet urskiljas olika årsringar. Orsaken till att 

 förvedningen ofta är särdeles stark hos xerofyter (jfr Schnei- 

 der, I, p. 519), synes bero på »stterkt Lys og stserk For- 

 dampning» (jfr Warming, IV, p. 179). 



Innan jag lämnar alfvarväxternas of van jordssystem, hvars Organisa- 

 vegetativa delar jag hittills nästan uteslutande tagit i be- tionsföreteei- 

 traktande, vill jag äfven omnämna några organisationsföre- Her mom det 

 teelser inom det florala systemet. Redan i det föregående, ^J lorala J yste 

 60 — 1, 66, har jag påpekat den reduktion af blomställningar och 

 äfven blomdelar, som förekommer hos en hel del alfvarväxter. 

 En ingalunda sällsynt företeelse är äfven, att blomställningarna 

 ofta äro mycket hopdragna, ofta nästan hufvudlikt gyttrade, 

 så är t. ex. förhållandet med Achillea millefolium f. pannonica 

 (se fig. 19: 4, p. 90), Brunella vulgaris f. pygmcea (jfr Witte, 

 II, p. 67), Filago montana (se fig. 19: i, p. 90), Filipendula 

 hexapetala (se fig. 19: 2, p. 90), Galeopsis ladanum f. globosa, 

 Gcdium boreale (se fig. 19: 5, p. 90), G. verum (se fig. 19: o, 

 p. 90), Viscaria alpina f. subacaulis (se fig. 19: 3, p. 90), m. fl. 

 I detta sammanhang kan äfven omnämnas att en hel del 

 arter har ofta en viss benägenhet att blifva acaul a , sa 

 t. ex. Carlina vulgaris f. humillima, Filipendula hexapetala 

 (den hufvudlikt gyttrade blomsamlingen sitter ibland nästan 

 alldeles dold mellan rosettbladen), Gnaphalium uliginosum 

 f. acaule samt särskildt Androsace septentrionalis var. acaidis 

 (se Witte, II, tafl. 5, fig. 1) och Primida farinosa f. acaulis; 

 (jfr äfven Ahlqvist. I, p. 282). 



Efter att i det föregående hafva tagit alfvarväxternas Underjords- 

 ofvanjordssystem i betraktande, vill jag nu söka lämna en systemen. 

 öfversikt af de olika under jordssystemtyperna, hvarvid jag 



