92 



skulle (jfr Stroever, I, p. 30) t. o. m. kontraktion ej alls 

 förekomma, ej ens under groddplantstiden, hvilket påstående 

 i en del fall dock säkerligen ej öfverensstämmer med verk- 

 liga förhållandet. 



Rotens, d. v. s. jordrotens, funktion är ju, som bekant, 

 dels att vara ett organ för absorption af vatten med däri lösta 

 näringssalter, dels att vara ett fäste- eller förankringsorgan, 

 hvartill äfven i en hel del fall kommer funktion såsom upp- 

 lagsorgan. Särskildt torde nog flertalet alf vårväxter ställa 

 rätt stora anspråk på sina rötters absorptionsförmåga. Redan 

 i det föregående har jag påpekat, att en del arter har mycket 

 djupgående rötter, hvilket äfven omnämnes af Hemmendorff, 

 I, p. 29, och Erikson, V, p. 75; »Dass das Tiefgehen des 

 Wurzelsystemes grosse Bedeutung f ur einen Xerophyten besitzt, 

 versteht sich leicht, wenn man bedenkt, dass die unteren 

 Bodenschichten immer mehr Feuchtigkeit als die oberen ent- 

 halten. Die Fähigkeit des Wurzelsystemes, tief in den Boden 

 hineinzudringen, entscheidet auch z. Th. iiber die Fähigkeit 

 einer Pflanze, Trockenheit zu trägen» (Freidenfelt, II, p. 

 128). En stark utbildning af rotsystemet är säkerligen att söka 

 i flera olika faktorers samverkan, hvarvid underlagets såväl 

 särskildt fysikaliska som äfven kemiska beskaffenhet torde vara 

 af betydelse; särskildt är naturligtvis jordens större eller min- 

 dre halt af vatten mycket viktig; Gain har nämligen, I, p. 

 121, påvisat att rotsystemet i torr jord blir starkare utveck- 

 ladt i förhållande till ofvanj ordssystemet än i fuktig; ju mera 

 lufthaltig jorden är, desto starkare utvecklas rotsystemet (jfr 

 Freidenfelt, II, p. 120); kalcium-salter utöfva äfven, enligt 

 Romanus, I, p. 17, starkare utbildning af rotsystemet än af 

 stamsystemet. 



Af underjordssystemen kunna urskiljas tvenne olika, 

 ehuru dock genom öfvergångar med hvarandra förbundna 

 hufvudgrupper; inom den ena af dessa utgöres rotsystemets 

 viktigaste del af hufvudroten; epikotyla birötter äro oftast 

 af underordnad betydelse, hvilka däremot inom den andra 

 gruppen ensamma äro af betydelse; i förra fallet kvarlefver 

 hufvudroten under växtens hela lif, i senare fallet blott under 

 dess första lifsperiod. Inom livar och en af dessa båda huf- 

 vudgrupper förefinnes en hel rad olika typer. 



Inom den första hufvudgruppen är det mest ursprung- 

 liga, att blott och bart hufvudroten (inklusive hypokotylen) 



