96 



dock understundom af lokala förhållanden tvingas att rätt 

 snart under jordytan antaga ett horisontellt förlopp (så 

 Plantago maritima, se fig. 20: 6, p. 95). — Anthyllis vulneraria 

 och Medicago luvulina hafva relativt fin, lignifierad, vanli- 

 gen genomgående hufvudrot. — Helianthemum oelandicum 

 har en rätt fin, starkt lignifierad, antingen genomgående, 

 med starka sidogrenar försedd hufvudrot, eller också är 

 densamma i sin nedre del upplöst i starka, mer eller 

 mindre horisontella grenar. — Potentilla fruticosa kan äfven 

 hafva rätt starka epikotyla birötter. — Globularia vul- 

 gär is, hos h vilken ofta äfven stamdelar ingå i underjords- 

 systemet, har grof, starkt lignifierad hufvudrot; denna är 

 understundom genomgående, dock vanligen upplöst i en 

 massa fina mellan de horisontella kalkstenslagren ingående 

 grenar; hos mycket gamla, tufformiga individ af denna art 

 förekommer ett slags individualisering på så sätt att vissa 

 partier af hufvudroten och rosettstammen bortdö, hvarigenom 

 individet liksom klyfves i flera delar. — Lotus corniculatus. 

 hos hvilken ofta äfven någon del af stamsystemet är ned- 

 draget under jordytan, har en ofta lång, genomgående, rätt 

 fin, starkt lignifierad, ofta med starka, horisontellt förlö- 

 pande sidogrenar försedd hufvudrot. — Gypsophila fastigiata, 

 som äfven kan hafva en eller annan starkare epikotyl birot, 

 och Plantago maritima hafva kraftig (hos den förstnämnda 

 vid jordytan ända till 1 cm. tjock), genomgående, med en- 

 staka kraftigare sidogrenar försedd, relativt köttig hufvudrot. 

 Närstående dessa äro ibland äfven Artemisia campestris och 

 Potentilla reptans. 



Galium silvestre * sudeticum synes stå föregående typ rätt 

 nära genom sin rätt långa, fina, genomgående, blott ned- 

 till i lika grenar upplösta hufvudrot; stamdelar ingå nog 

 mera sällan i underjordssystemet, däremot utgå oftast från 

 det nedliggande stamsystemet mycket fina birötter; på 

 mycket gamla exemplar inträder äfven skottisolering. 



En afvikande och i al f vårvegetationen enastående typ 

 företer Silene maritima, i h vars underjordssystem endast huf- 

 vudrot ingår; denna är åtminstone vid jordytan rätt grof, 

 ibland t. o. m. mycket grof, obetydligt lignifierad, upplags- 

 förande; den upplöser sig vanligen strax under jordytan i 

 flera, oftast mycket långa (ända till 1 m. långa, men blott 1 

 å 2 mm. i diameter vid utgångspunkten), horisontellt för- 



