101 



ter förekomma i allmänhet på djupare jordlager eller öfver 

 större jordfyllda springor; Leontodon autumnalis dock ofta 

 äfven i tunt jordlager på sprickfria hällar. 



I sammanhang med denna typ bör äfven omnämnas den 

 viktiga under jordssystemtyp, som representeras af en del 

 xerofila gräs: Festuca ovina, F. rubra f. oelandica, Melica ci- 

 liata, Poa alpina, m. fl., hvilka hafva ett i jordytan beläget, 

 mer eller mindre upprätt, tufvadt, af af döda bladrester be- 

 klädt stamsystem, från hvars nedre delar utgå talrika, rela- 

 tivt fina, ofta rätt långa 1 birötter. 



Närstående föregående typ äro: Antennaria dioica, Arte- 

 misia rupestris (ofta), Brunella-ar tema, , Veronica scutellata, V, 

 serpyllifolia, m. fl., hvilka hafva relativt korta, utlöpande of van- 

 jordsdelar, som mer eller mindre starkt neddragas under 

 jordytan eller också ofta äro belägna i eller på densamma; 

 birötterna äro jämförelsevis fina. En vidare utveckling af 

 denna typ förete $ed^m-arterna (jfr Warming, II, p. 50; 

 Koch, I, p. 421), hvilka hafva ett på jordytan krypande 

 stamsystem, från hvilket utgå fina, rätt långa, ofta genom- 

 gående, mer eller mindre horizontella birötter; dessa bilda 

 således ofta hela underjordssystemet; hufvudroten torde i 

 regel rätt snart bortdö, dock har jag af Sedum acre funnit 

 ett rätt gammalt individ med en fin, 35 cm. lång hufvudrot. 

 I detta sammanhang kan äfven omnämnas, att hos Sedum- 

 arterna förefinnas i vinkeln mellan biroten och rotgrenar af 

 lista ordningen samt ofta äfven i den mellan rotgrenar af 

 l:sta och 2: dra samt äfven 2: dra och 3:dje ordningen små 

 knippen af korta rotgrenar, hvilkas roll torde vara obekant; 

 detta förhållande, som omnämnes af Warming, III, p. 183, 

 för Sedum acre, förefinnes dessutom allmänt hos Sedum al- 

 bum, S. rupestre och äfven S. annuum. — I afseende på under- 

 jordssystemet öfverensstämmer med Sedum-arterna Trifolium 

 repens (jfr Irmisch, III, p. 297, VI, p. 66 — 7), hvilken dock 

 har rätt länge kvarlefvande hufvudrot (jfr Warming, II, p. 

 48). — Hithörande arter, särskildt $ecZwm-arterna, förekomma 

 ofta på mycket tunt jordlager. 



Bromus mollis, Apera spica venti, m. fl. hafva ofta ett 

 af blott fina, från den upprätta stammens nedersta del ut- 

 gående birötter bildadt underjordssystem. 



1 Så t. ex. har jag af Festuca rubra f. oelandica funnit birötter af ända 

 till 25 cm:s längd. 



